SOLFÖRMÖRKELSENS INVERKAN FA LJUSKÄNSLIGA VÄXTER IO7 



med välvillig hjälp af några af högskolans unga botanister, 

 gjorde de observationer, för hvilka här nedan redogöres.* 



Alla växande gröna växter äro i behof af ljus, men det är 

 för växtens trefnad ej likgiltigt, om belysningen är direkt eller 

 diffus, om den är stark eller svag. En växtart, som normalt 

 genomgår sin utveckling i en skuggig skog, skulle, förflyttad 

 till en lokal med skarpt solljus, snart visa sjukdomssymptom, 

 och likaledes skulle en växt, som är van att lefva mitt i sol- 

 skenet, på en skuggig lokal föra ett tynande lif. Välbekant är 

 äfven, att många växter, exempelvis kaffe- och kakaoträden, som 

 unga fordra skugga, under det att de som äldre uthärda eller 

 till och med behöfva fullt solljus. Men äfven för Ijusälskande 

 växter kan belysningen (och temperaturen) bli för stark, liksom 

 den kan bli för svag. Dessa olägenheter kan växten emeller- 

 tid ofta afhjälpa genom att inställa sina blad så, att skifvorna 

 utsättas för den fördelaktigaste belysningen. Jämför man t. ex. 

 två fuksior med hvarandra, af hvilka den ena står i ett syd- 

 fönster, den andra i ett nordfönster, så skall man finna en 

 betydlig skillnad i bladens ställning. 



Hos de flesta växter försiggå bladens rörelser så långsamt, 

 att ett ändradt läge först efter flera timmars förlopp kan iakt- 

 tagas. Men det finnes äfven växter, hvilkas blad äro så käns- 

 liga för växlingar i belysningen, att de på en kort stund ändra 

 läge. Välbekanta exempel härpå äro ärtväxterna. Utmärkande 

 för ärtväxterna är äfven, att deras blad under natten intaga 

 en karakteristisk s. k. sömnställning, något som man lätt kan 

 iakttaga på en klöfverplanta, hvars småblad på aftonen äro 

 uppåtböjda; andra ärtväxter rikta småbladen under den mörka 

 delen af dygnet nedåt. Den i våra parker och trädgårdar ofta 

 odlade s. k. akacian (Robina pseudacacia) visar ofvannämnda 

 rörelser synnerligen tydligt. Vid ej för stark belysning ställa de 

 parbladiga bladens småblad sina skifvor horisontalt, blir belys- 

 ningen för intensiv, riktas småbladen uppåt, så att solstrålarna 

 träffa dem under en mindre vinkel, om natten däremot hänga de rätt 



' En mera kortfattad redogörelse lämnades i Stockholms Dagblad för d. 18 

 april 1912. 



