Solförmörkelsens inverkan på ljuskänsliga 



växter. 



Af 

 G. Lagerheini. 



skildringen af en solförmörkelse saknas sällan 

 mera eller mindre poetiska betraktelser öfver 

 det tilltagande mörkrets inverkan på den lef- 

 vande naturen: fågelsången tystnar, blom- 

 morna sluta sina kalkar, o. s. v. De flesta 

 jSOi^-lk..:- äro emellertid så upptagna af de storartade 

 företeelserna på himlahvalfvet, att de skänka föga uppmärk- 

 samhet åt förändringarna på jordytan. Detta är antagligen 

 orsaken till att redogörelser för mera bestämda iakttagelser 

 öfver solförmörkelsers inverkan på växtlifvet äro mycket spar- 

 samma, och antagligen gäller detsamma äfven om djurlifvet. I 

 augusti 1887 förekom total solförmörkelse i norra Tyskland, 

 men i den botaniska litteraturen för detta och det följande året 

 söker man förgäfves efter en uppsats, som behandlar förmör- 

 kelsens inverkan på växterna. Huruvida några iakttagelser 

 häröfver blifvit gjorda under april månads förmörkelse i år, är 

 mig ej bekant. Omständigheterna voro ju synnerligen goda, 

 eftersom förmörkelsen inträffade midt på dagen, hvarför en in- 

 verkan, om en sådan funnes, borde tydligt framträda. Visser- 

 ligen var vegetationen i det fria, åtminstone vid våra bredd- 

 grader, föga framskriden, men i växthusen hade man ju ett 

 ypperligt tillfälle till iakttagelser. Det sällsynta tillfället blef 

 ej heller försummadt i Stockholms Högskolas växthus, där jag, 



