NÅGRA ORD OM SJÖKOCKllSKARNA I 03 



för, och när fiskarna af farten komma upp i luften, falla de 

 åtskils och sjunka sakta åter till botten for att inom kort 

 börja leken igen.» 



Vid våra kuster äro tydligen sjökockhanarna talrikare än 

 honorna att döma efter fångster med allehanda redskap. Men 

 vid Storbritanniens kuster angifva Mc Intosh och Masterman 

 förhållandet vara alldeles motsatt, så att där 3 honor komma 

 på 1 hane. 



Egendomligt nog som det kan tyckas, om man tager i 

 betraktande sjökockens lefnadssätt och nyss omtalade parvisa 

 förekomst och parningslek, äro äggen pelagiska. Leken försig- 

 går under sommarmånaderna från maj till augusti. Äggen äro 

 små med ett nätformigt listverk på skalet, men äro utan olje- 

 droppe. 



Sjökocken finnes längs hela vår västkust och fångas till- 

 fälligtvis t. ex. på dörj eller i vad från Bohuslän till Öresund. 

 Den är för litet talrik för att kunna bli föremål för direkt fiske 

 och användes vanligen ej hos oss i hushållet, ehuru den säges 

 ha hvitt och välsmakande kött. Föröfrigt förekommer den 

 längs Europas västkust från Trondhjemstrakten till södra Spa- 

 nien. Redan Linné kände den och gaf den namn. Sedan 

 rådde emellertid rätt lång tid en viss förvirring, emedan man 

 på grund af den stora olikheten mellan könen uppförde dem 

 under olika namn såsom tvenne skilda arter. Det var den 

 svenske ichthyologen Bengt Fries' förtjänst att genom direkta 

 undersökningar rätta detta fel. 



Till vår fauna hör äfven en annan art af samma släkte 

 nämligen lilla eller fläckiga sjökocken (Callionymus maculatiis). 

 Denne är ej fullt så färgpräktig. Hanen är gröngul, under blekt 

 brandgul, ofvan är den beströdd med smärre rostbruna fläckar och 

 längs sidorna med runda dels ljusblåa dels svartbruna fläckar 

 ofta omgifna af en grönaktig ring. Ryggfenorna äro försedda 

 med runda gröna fläckar. Dessa fläckar äro ett godt igenkän- 

 ningstecken från föregående art, som har längsränder på fe- 

 norna. Lilla sjökocken fångades förr ganska sällan vid våra 

 kuster, hvilket delvis beror på dess litenhet (13 — 14 cm.) och 



