I02 FAUNA OCH FLORA 



gifvas af ett mässingsgult skimmer, buken är mjökhvit. Längs 

 sidolinjen sträcker sig ett afbrutet mörkt streck. Första rygg- 

 fenan, som ej är så hög på långt när som hos hanen, är till 

 stor del svart med ett nätverk af gulbruna ådror. Andra rygg- 

 fenan har tre mörka band. Den unga ännu ej fullmogna hanen 

 liknar honan rätt nära. Hanen blir omkring 30 cm., honan 

 vanligen blott omkring 22 cm. 



Såsom ofvan antydts, är sjökocken en bottenfisk och detta 

 framgår äfven af dess starkt nedplattade kroppsform. Den är 

 liksom bottenfiskar i allmänhet tämligen trög och långsam i sina 

 rörelser, men då det gäller för den att bemäktiga sig sitt byte 

 eller undgå en fiende, skjuter den i väg med god fart. Den 

 har en god synförmåga och uppdagar sålunda lätt sitt rof, som 

 består af smärre hafsdjur såsom snäckor, kräftdjur m. m. När 

 de äro på sin vakt, stödja de sig på sina bukfenor mot botten. 

 För att söka skydd gräfva de stundom ned sig i sanden. Om 

 de funnit en lämplig plats, händer det ofta, att de återvända 

 till denna från sina små utflykter för att snappa till sig byte. 

 Sjökocken är ej stimfisk utan lefver enstaka eller i par. 



Redan på grund af den stora olikheten i färg m. m. kan 

 man ana, att sjökocken har någon parningslek, under hvilken 

 hanen kan få tillfälle att visa sin granna utstyrsel. Så är också 

 fallet. Den engelske forskaren Saville Kent har redogjort för 

 sina iakttagelser öfver sjökockens beteende härvid. »I sin glän- 

 sande bröllopsdräkt simmar då hanen makligt omkring honan, 

 som ligger lugn på sanden. Hans gällock utspännas oformligt, 

 hans glittrande ryggfena reser sig, och hela hans ansträngning 

 går ut på att väcka makans uppmärksamhet och tjusa hennes 

 känslor, på ett sätt som i hög grad påminner om fasanfamil- 

 jens och andra hönsfåglars lek och spel. I början är väl ho- 

 nan likgiltig, men till slut blir hon tydligen bländad af hans 

 glänsande dräkt och ihärdiga frieri. Hon reser sig honom till- 

 mötes och paret rusar mot hvarandra och med de platta buk- 

 sidorna tryckta mot hvarandra stiga de lodrätt mot vattenytan. 

 Antagligen utpressas och befruktas äggen under dessa rörel- 

 ser i naturen, men i akvariet var djupet tydligen för litet här- 



