dufhOken som jägare 89 



Man dock säkert i saxen. Jag kan till och med erinra mig 

 fall, då den uppflygande höken blifvit lindrigt sårad af ett släng- 

 skott, men dock kommit tillbaka och antingen blifvit skjuten 

 vid det tagna bytet eller tagen i sax. Det utgjutna blodet och 

 begäret efter att få fortsätta målet på steken, som han aldrig 

 glömmer, livar den ligger, förrän allt är uppätet, kr)mmer ho- 

 nom att förgäta all sin vanliga försiktighet och vaksamhet. 



Vakskyttet är dock ej att vidare rekommendera, ty höken 

 rekognoscerar terrängen rundt omkring på ett ytterst noggrant 

 sätt, innan han slår till. Jag förstörde nära en half dag i 

 höstas på att vakta ut en hök, som slagit en tjäderhöna all- 

 deles i strandkanten af en liten skogsgöl. Hönan var alldeles 

 varm, då hon hittades. Trots det ypperliga skydd både öfver 

 och på sidorna kunde jag ej vakta ut höken. Denne kom 

 nästan ljudlöst — jag såg en skymt af honom — och hakade 

 upp i något af de höga träd, som stodo omkring, men rörde 

 sig ej på flera timmar trots att jag flera gånger hörde hans 

 ängsliga liksom missnöjda, korta rop. 



De bästa saxarna för roffågelfångst äro de med gaffel 

 för orrbulvan och försedda med byglar, öfverklädda med tjock 

 gummi, som finnas hos våra båda större sporthandlare i Stock- 

 holm. Denna sax är köpt hos Widforss. Glöm bara ej att 

 skjuta från säkringen, då man satt upp den gillrade saxen och 

 går bort, ty i annat fall fångar den ej just vidare bra. 



