84 FAUNA OCH FLORA 



m. m., hvilket allt Källgren kunde urskilja med kikaren och 

 genast uppfattade. Gökens likhet med sparfhöken är från en 

 viss synpunkt ingen skyddande likhet, utan tvärtom till hans 

 olycka, och troligen ha många gökar fått släppa till lifvet, tagna 

 för hökar, då de om hösten strukit omkring och kommit i när- 

 heten af husen. Hönsen togo också fel och gjorde alarm, då 

 han kom flygande, isynnerket en höna, som hade små kyck- 

 lingar. Den lilla sädesärlan, hökarnas förföljare, var däremot 

 skarpsyntare och höll sig tyst och stilla. Alltnog, fågeln blef 

 nu, från att vara hatad och hotad till lifvet, ansedd för en väl- 

 görare och på allt sätt omhuldad. 



Af denna berättelse, som är fullt öfverensstämmande med 

 verkliga fakta, framgår emellertid gökens höga rang bland de 

 nyttiga insektätande fåglarna och hade icke vår gök kommit 

 emellan, hade nog kållandet, som utgjorde en viktig del i husets 

 ekonomi, blifvit totalt härjadt och förstördt af larverna. Utom 

 göken hade kållarverna en annan fiende, som här skall i kort- 

 het omnämnas. Sedan larverna på den del af kållandet, som 

 låg närmast stugan, blifvit fullväxta och färdiga att öfvergå 

 till puppstadiet, kröpo de massvis upp för stugans väggar, där 

 de under taksprånget beredde sig till att göra den sista hud- 

 ömsningen och öfvergå till puppor. Här visade sig nu att 

 larverna haft en annan värre fiende än göken att kämpa mot, 

 nämligen en liten insekt ett par mm. i längd, den s. k. säll- 

 skapliga parasitstekeln, hvars vetenskapliga namn är Micro- 

 gäster glomeratus. Denna lilla stekel lägger sina ägg inuti 

 kålfjärilens larver. Nu borrade sig denna insekts små larver 

 igenom kålmasken i närheten af vårtfötterna, hängde sedan 

 fast vid kållarven någon tid, liksom de diat densamma, sedan 

 inspunno de sig i små gula kokonger, som någon dag täcktes 

 af den stora kållarven. Det märkvärdigaste var att parasi- 

 terna hade nytta af kållarven ännu till det sista, ty han spann 

 ett nät, som fäste hela högen vid väggen eller takutsprånget. 

 Detta, som egentligen afsåg bildandet af hans egen kokong, 

 tog hans sista krafter, och efter detta bestyr dog kållarven, 

 förvandlad till ett tomt skinn, som föll ned på marken. Natur- 



