82 FAUNA OCH FLORA 



Hornborgasjöns änder flyttade till Tåkern? 



Vid ett besök i midten af juni vid Tovören, en af de fågel- 

 rikaste platser kring sjön och af mig vid flera tillfällen om- 

 nämnd, visade sig inpå maden en oerhördt stor mängd gräs- 

 anddrakar. Öfver det korta starrgräset höjde sig deras gröna 

 hufvuden liksom svarta punkter öfver hela maden. Det var 

 en härlig tafla för jägaren och naturvännen. Den förskönades 

 ytterligare af en flock tranor, som dels betande, dels lystrande 

 med sträckta halsar stodo i närheten af en liten skogsdunge. 

 Sedan vi, liggande bakom en buske, sett oss nöjda på detta 

 friluftspanorania, stego vi upp och närmade oss maden. I ett 

 nu togo alla fåglarna till flykten; luften vimlade af gräsänder, 

 tranor, brushanar m. fl., alla tagande kosan utåt sjön, och så 

 var den vackra taflan försvunnen. Men icke blott här, utan 

 under hela denna dags utflykt, syntes gräsänder hvart man 

 kom, dels på blankvattnet, dels i vassarna, därifrån de lyfte 

 vid vårt närmande; de voro ännu i den vackra vårdräkten; 

 en och annan hade dock börjat fälla vingpennorna, så att vid 

 uppfloget vingarna icke buro honom, utan damp han lodrätt 

 ned i vattnet och skyndade åter in i vassen. Så många gräs- 

 änder har jag sällan, måhända aldrig, sett i sjön vid denna 

 tid. Doktor Nyqvist, som några dagar senare besökte sjön 

 och som under de närmaste åren just vid denna årstid besökt 

 sjön, gjorde samma anmärkning: »att gräsänderna för året voro 

 ovanligt talrika». Han uttalade äfven den förmodan, att då i 

 Hornborgasjön, som han på våren besökt, änderna voro i afta- 

 gande till följd af sänkningen, de möjligen hade kommit från 

 denna sjö. På skämt yttrade han: »Jag känner visserligen 

 icke igen dem från mina jagtutflykter i nämnda sjö, men hål- 

 ler det för mycket sannolikt, att de äro flyttänder därifrån>^. 



Vid jakttidens början den 21 juli besannades våra iaktta- 

 gelser, i det att endast vid Lindön och trakten däromkring 

 skötos icke mindre än 100 gräsänder på några timmar, en 

 siffra som sällan, måhända aldrig förut blifvit hunnen. De fle- 

 sta voro ruggande hanar. Vid Hornborgasjön däremot, f. n. 



