66 FAUNA OCH FLORA 



riska bergen, hufvudmålet för vårt Batum-uppehåll, och där 

 vi hört den kaukasiska eldsalamandern skulle finnas. Vägen 

 dit är 92 verst, d. v. s. c:a 100 km. och trafikeras under den 

 varmare årstiden af postomnibus. Enligt anslag skulle denna 

 också redan ha börjat sina turer, men därpå bedrogo vi oss; 

 först efter mycket spring i olika skjutsstationer fingo vi be- 

 ställdt en vagn. 



Redan kl. \/2 5 nästa morgon stod vagnen utanför ho- 

 tellet, så därvidlag kunde vi ej klaga öfver opunktlighet. Den 

 fyrspända vagnen behöfver c:a 14 timmar för den långa vägen, 

 utan ombyte, med samma hästar — ett i sanning godt arbete, 

 när man betänker, att det nästan hela tiden bär något uppför 

 och alltid i traf. Endast ett par längre uppehåll gjordes. 



De första timmarna bär det öfver slätten, det hinner blifva 

 dag, och solen har redan jagat bort morgondimmorna, innan 

 vi köra in i Tschoröchdalen (se fig. 1). Endast de turkiska 

 snöfjällen äro ännu klädda i sin lätta, dimmiga morgondräkt 

 I den första »duchan»,^ vid bifloden Adschara-Zchali, få vi varmt 

 te, som värmer upp oss i den kyliga morgonen. 



Uppför och uppför går vägen (se fig. 2), sällan nedför, som när 

 vi måste öfver någon biflod, in i den stora floddalens många buk- 

 ter och ut omkring klipporna, ofta inhuggna i dessa. Och 

 alltjämt den brusande, vattenrika Tschoröch under oss. Vägen 

 höjer sig till ett par, tre hundra meter öfver floden, i början 

 är den försedd med höga stenbarriärer, men dessa upphöra 

 snart fullständigt, med den starka farten och de skarpa klipp- 

 utsprången blir färden ofta — lindrigt sagdt — halsbrytande. 

 På mer än ett ställe stodo vi beredda att kasta oss af, ifall 

 vagnen, såsom det ej alltför sällan lär hända, skulle göra en 

 kullerbytta utför bråddjupet. 



Vår kusk är en klassisk figur. Med sin raka profil och 

 väldiga, svarta helskägg liknar han på ett hår en assyrisk 

 kung, sådan man ser dessa afbildade på de gamla relieferna. 

 Men det hindrade ej, att han var en storskojare, ty han körde 

 förbi de bästa matställena — som vi visste, att sådana funnos, 



^ Se föreg. uppsats! 



