SVEMSKA 1'OKSKNINGSRESANDF, UNDER ÄLDRE TIDER 6 1 



som här visade sig för lionom. Det var former han så väl kände 

 från böckerna, men som han nu fick skåda äfven i lefvande Ufvet. 

 Innan fartyget ännu lämnat Themsen, blir han i tillfälle 

 att se och beskrifva, hur fiskarena fångade sandmaskar, »be- 

 skrefne af Herr Archiatern och Riddaren Linnaeus uti dess 

 Västgötha resa pag. 189 samt äfven nämnde i dess Fauna 

 Suec. § 1270». De användes till agn för kolja och hvitling. 

 Ute i kanalen träffas fjärilar så långt ut, att man med möda 

 kunde skönja land och »alle undrade, huru dessa kräken dristade 

 sig så lång ut från stranden». I vattnet ses medusor och mar- 

 svin, och litet längre ut möter man stora svärmar af iiäbb- 

 fivalar eller bottle-noses, som Kalm med det engelska namnet 

 benämner dem. »De simma bredevid skeppet, och hoppade 

 ibland högt upp i vädret ofvanpå vatnet. De fölgdes åt i stora 

 hopar. Desse hafva et hufvud nästan som en Bouteille, hva- 

 dan de ock fådt sitt namn på Ängelska.» Stormsvalor mötas 

 ofta, och flera anteckningar förekomma om deras biologi. En- 

 dast under en vecka i början af september äro de borta, och 

 Kalm undrar mycket hvar de tillbringa natten, hvaraf de 

 lefva och hvar de häcka. Stundom kommo de »i myckenhet 

 som mygg och fölgde bakefter skeppet hela denna dagen på 

 samma sätt, som de gjort i går». Liran (Puffiniis anglorum/ 

 syntes nästan dagligen samt då och då »någon Sjöfogel långt 

 bort ifrån oss. De syntes vara en art af fiskmåsar med långa 

 och smala vingar». Den ståtliga tropikfågeln varsnas ett par 

 gånger, och äfven landfåglar besökte dem; midt på hafvet kom 

 en svärm, som mycket liknade strandsvalor, och andra antag- 

 ligen förflugna individ slå ned i tacklingen. För öfrigt 

 tyckes det ej varit ondt om smärre hvalar; både delfiner och 

 näbbhvalar träffas flera gånger, och på afstånd ser man sprut- 

 ningen af en större form. Af fiskar mötas ofta stora skaror. 

 »Dolphins» {Coryphcenai vid ett tillfälle »hundratals i en hop» 

 »De sågo makalöst täcka ut, då de vältrade sig i vattenbrynet 

 prålade med en hög blå färg, som mast försvann, då de kommo 

 upp ur vatnet. Ibland hoppade de til en famns höjd penpendicula- 

 riter upp i vädret från vatnet. Sjöfolket kastade ut en krok. 



