SVENSKA lORSKNINGSRKSANDE UNDER ÄLDRE TIDER 5 1 



sakligen sågo på resans praktiska, och de, som sågo på dess 

 teoretiska mål, kunde vara fullt öfvereiis om att valet var 

 godt. 



Om hvem, som skulle företaga resan, hade däremot aldrig 

 någon tvekan rådt. Mannen var från början gifven: nyut- 

 nämnde professorn i ekonomi vid Åbo universitet D:r Pehr 

 Kalm, livilken redan förut under föregående resor både i hem- 

 landet och grannländerna visat sig som en god iakttagare och 

 synnerligen noggrann skildrare af allt, som möjligen kunde 

 vara anmärkningsvärdt både i praktiskt och vetenskapligt hän- 

 seende. En i den svensk-amerikanska kalendern Prärieblom- 

 man 1910 af läroverksrådet D:r N. G. V. Lagerstedt publicerad 

 uppsats om den märkliga resan, särskildt afsedd för Amerikas 

 svenska befolkning, som därur har en guldgrufva att ösa om 

 förfädernas lif i det nya hemlandet, har godhetsfullt af för- 

 fattaren ställts till mitt förfogande, och citerar jag därur om Kalm 

 följande: »Kalm var född i Ångermanland i Sverige år 1716. 

 Fadern var präst i Österbotten i Finland, men hade under kri- 

 get måst med sin familj flytta till Sverige, hvarifrån emellertid 

 efter hans död hans maka jämte sonen senare återvände till 

 Finland. Pehr Kalm studerade först vid Åbo, sedan vid Upp- 

 sala universitet och hade, kort innan han anträdde sin resa 

 till Amerika, på Linnés rekommendation blifvit utnämnd till 

 innehafvare af en nyinrättad professorsplats i ekonomi vid 

 universitetet i Åbo, hvilken plats af honom tillträddes efter 

 återkomsten från Amerika, och som han innehade till sin död 

 år 1779. På grund af hvad som nu nämnts, skulle väl Kalm 

 närmast anses som fmne, men då vid den tid, hvarom nu är 

 fråga, Finland betraktades föga annorlunda än som ett af 

 Sveriges landskap, och då Kalm själf i den af honom utgifna 

 beskrifningen öfver sin resa i Amerika kallar Sverige sitt fä- 

 dernesland och talar om sig som svensk, kan man också med 

 fullt fog beteckna Kalm som svensk.» 



Det återstod sålunda blott att få ihop erforderliga medel. 

 Det var som vanligt en besvärlig sak i vårt kapitalfattiga land, 

 och det blef universiteten och de lärda sällskapen, som offer- 



