140 FAUNA OCH FLORA 



Svan häckande i Boren. 



Glädjande att omnämna häckar i är knölsvanen i Boren ; detta 

 är, enligt hvad jag har mig kändt, första gången sådant inträffat. 



Där finns ett par, som ha bo och f. n. 2 ägg; som detta antal 

 ej ökats under c:a 8 dagars tid, kommer hon väl ej att lägga flera 

 eller ha möjligen några blifvit bortröfvade. 



Då lokalen i denna del af sjön säkerligen är lämplig, får man 

 väl hoppas, att tilldragelsen ett annat är förnyas. 



Själf har jag ej besökt platsen, men har alla uppgifter därom 

 af en fullt tillförlitlig fiskare. 



Samme man berättade förra året, att en gräsandhona dä häc- 

 kade uppe i ett kråkbo. 



Motala ^^/:, 19 12. 



J/j. Flodin. 



Märkligt fågelfynd i Nordsjön. 



Sommaren 1909 öfverlämnades till härvarande museum ett 

 ex. af mångfärgad Lori, Trichoglossus multicolor. Fågeln stoppa- 

 des midt i Nordsjön ombord å ångf. Anton, Kapten Karlberg. 

 Ängaren var på resa från Frankrike till Helsingborg, och fågeln 

 slog ned på däcket samt infångades. Emellertid dog den på andra 

 dagen och tillvaratogs och öfverlämnades till museet vid ängarens 

 hitkomst. 



Antagligen hade den flugit ut frän något annat fartyg, då det 

 är vanligt, att papegojor hemföras till Sverige med handelsfartyg. 



Helsingborg den ■'Vs 19x2. 



Harald Miichardt. 



Svarthakedoppingens (Podiceps auritus) förekomst 

 i Uppland. 



Af Kammarherre L. Reuterskiöld har nyligen till Riksmuseum 

 inlämnats en svarthakedopping, som anträffats fastnad i en ryssja i 

 sjön Skedviken vid Rånäs. Platsen, där fågeln omkommit, är ett 

 särdeles lämpligt tillhåll för fåglar af olika slag, då där finnes stora 

 vassar och starr. Svarthakedoppingen har dock ej iakttagits där 

 förut. 



Däremot såg undertecknad 1909 en svarthakedopping i Hjälsta- 

 viken vid Ekolsund och påföljande vår hade jag nöjet att i sällskap 

 med den nu tyvärr framlidne, älskvärde naturvännen, Hofjägmästaren 

 Patrick Seton få iakttaga ett par af dessa vackra fåglar. De höUo 

 hufvudsakligen till utanför en starrmark, och det synes ej osannolikt, 

 att de häckade där. 



E. L. 



