SMÄRRE MEDDELANDEN I 4 I 



Sjulhuiidstillguiigeii vid Sveriges kuster. 



Enligt LaiKltl)riiksstyrelsens redogörelse för fiskerinäringen i 

 Sverige år 191 o utbetalades nämnda är premier för ej mindre än 

 8,935 dödade själhundar. I denna siffra äro säkerligen alla tre ar- 

 terna, som tillhöra vår fauna, rei)resenterade. Det skulle dock vara 

 af stort intresse att veta, huru mänga af hvarje slag. Sannolikt äro 

 gråsjälarna mest talrika. I siffrorna från södra och västra kusterna 

 ingå äfven knubbsjäl. Från vissa delar af landet t. ex. Söderman- 

 land har försports, att vikaren nu är mindre allmän än förr. Det 

 borde utrönas, om sä är fallet äfven pa andra ställen. 



Fridlysning af vildren och björn i Finland. 



Societas pro Fauna et Flora Fennica har vändt sig till kejsaren 

 med anhållan om att vildrenen må fridlysas i hela Finland, att 

 björnen må fridlysas under hela året uti tvenne eller flera tillräck- 

 ligt stora kronoskogsmarker samt att skottpengarna för fälld björn 

 må borttagas och staten i stället lämna ersättning för af björn rifna 

 kreatur. I motiven framhålles, att renen är sä godt som utrotad, 

 och björnen som fast stam endast finnes i två sockenkomplexer, den 

 ena i östra Karelen, den andra »uppe i norden». Endast 18 i 

 medeltal ha fällts under senare år. 



Ytterligare om Vicia pisiformis. 



Som frågan om Vicia pisiformis' utbredning och lokaler blifvit 

 aktuell genom Ur. H. Nordhnström's notis i föregående årgång af 

 Fauna och Flora samt genom Vetenskapsakademiens i vår företagna, 

 efter hvad det synes, synnerligen välbetänkta åtgärd att föranstalta 

 om dess fridlysande, meddelas härmed, att den vid Opphems sta- 

 tion, således ej så långt från den af F. Nord i Fauna och Flora 

 meddelade lokalen (vid Vårdnäs' Hamra), förekommer dels i 2 be- 

 stånd i en löfäng med ovanligt rik och intressant flora, där den 

 iakttagits och skyddats under läng tid, och dels pä en brant berg- 

 sida, där den i somras af oss hittades å en svårtillgänglig afsats, 

 som intogs av en liten fläck löfängslik vegetation med bl. a. Quercus 

 och Convallaria. På det förstnämnda stället blommade den i år 

 rikligt, såsom f. ö. alla de år, vi varit i tillfälle att iakttaga den. 



På den sedan gammalt bekanta lokalen vid Räckskog i Kättil- 

 stads socken, i en löfbacke mot sjön Ammern, har den under se- 

 nare år förgäfves eftersökts. 



Hufvudorsakerna till artens sällsynthet liksom till beståndens 

 litenhet torde få sökas i frönas svårgroddhet, samt i växtens stora 

 begärlighet för kreatur. På Räckskogs-lokalen har den med stor 

 sannolikhet förstörts genom betning, hvarifrån den på de två öfriga, 

 här nämnda lokalerna varit förskonad. 



Maj IQ I 2. 



Alf och Erik Hannerz. 



