38 FAUNA OCH FLORA 



nordöstra Indien och öfver hela bortre indiska halfön ned till 

 Malacka o. s. v. samt på många af öarna. Denna mycket om- 

 fattande utbredning synes tala emot, att bankivahönsen skulle 

 vara en förvildad form och dessutom, om så verkligen vore 

 fallet, hvarför skulle de då ej också förekomma i västra och 

 södra delarna af främre Indien o. s. v. Något tillförlitligt be- 

 vis för att denna eller någon annan vild Gallus-iorm skulle ha 

 förekommit i Central-Asien i nutiden finnes ej. Att under 

 förgångna geologiska perioder detta varit fallet är väl ej all- 

 deles omöjligt, då från pliocena aflagringar i Grekland och 

 Frankrike benlämningar erhållits, som tyckas tillhöra en eller 

 flera Ga////s-arter. Men detta bidrager ej till att utreda nu 

 föreliggande fråga. Ännu torde det kräfvas starkare historiska 

 urkunder än de förebragta, innan man förkastar den hittills 

 gängse uppfattningen om Indien som tamhönsens ursprung. 

 Att det verkligen är de >;röda djungle-hönsen» och ej någon 

 annan af de tre öfriga arterna, som äro stamformer för de 

 tama hönsen, styrkes förutom genom den yttre likheten däraf, 

 att bastarder mellan tamhöns å ena sidan samt någon af ar- 

 terna G. sonnerati. G. lafayettei och G. varius å den andra i 

 . regel blifva sterila. Detta är desto mera beaktansvärdt, om 

 man tänker på huru fortplantningsdugliga t. ex. allehanda 

 fasanbastarder äro. 



