SVAR lll.l. IIKKR Ii. I!KK(; 3 I 



lokala tillgången på lemlar. Anledningen till anmärkningen 

 skulle vara den, att fjällabben »icke cirkulerar d. v. s. vandrar 

 circumpolärt». Detta förefaller ganska besynnerligt. För det 

 första har jag aldrig begärt, att en lemmelätande fågel skall »cir- 

 kulera» circumpolärt, men för det andra är fjällabben fullt så 

 circumpolär som t. ex. fjällugglan, som af Hr Berg särskildt 

 framhålles som en dylik fågel. Fjällabben är t. ex. allmän på 

 Nordamerikas Barren Grounds och i alla högarktiska trakter 

 i gamla världen också. Just den omständigheten, att den un- 

 der icke lemmelår är bunden vid vatten (»hafsfågel», som Hr 

 Berg kallar den, är kanske för mycket sagt), men under lem- 

 melår uppträder talrikt i fjällen, visar riktigheten af mitt på- 

 stående. Om den skulle vara mer eller mindre talrik på ett 

 annat ställe med anledning häraf, har ej det bittersta med 

 denna sak att göra. Att fjällabben är en god flygare och med 

 vingarnes hjälp beger sig till lemmeltrakterna är en egenskap 

 som den har gemensam med de andra lemmelätande fåglarne, 

 ty jag har ej låtit påskina, att dessa på annat sätt infinna sig. 

 Hela resonnemanget om att fjällabben, för den händelse den 

 vore »ständigt lemmelätande», skulle »lagt af sina simfötter», 

 är alltför orimligt för att egentligen behöfva bemötas. Jag 

 vill blott erinra om, dels att jag aldrig framhållit fjällabben 

 såsom alltid lemmelätande (vore den det, skulle den säker- 

 ligen förändrats på annat sätt, förr t. o. m. än den lagt af 

 sina simfötter») och dels har den bruk af sina simfötter i fjäll- 

 vattnen äfven under lemmelsäsongen. 



Hvad slutligen Hr Bergs anmärkning mot den af Göte- 

 borgs Biologiska Förening föranstaltade märkningen af fjäll- 

 vråkar beträffar, så torde det väl vara alltför långt drifven 

 höflighet mot en utländsk institution, äfven om denna är af 

 förträffligaste slag, att förneka oss rätt att på eget bevåg söka 

 utreda ett biologiskt spörsmål, som intresserar oss. Jag tror 

 det är fullständigt missriktadt att påstå, att vi skulle behöfva 

 bedja Vogelwarte Rossitten om lof att märka svenska fåg- 

 lar med svenska ringar. Ej heller tror jag, att vi kunna sägas 

 därmed göra oss skyldiga till ett ogrannlaga »utnyttjande af 



