I)K CIKCU.MI'(M.ÄRA KAdl.AKNA OLH I.KMMKI.VANDKIXGARNA 2() 



halfva jorden, till tV)rbistring för den fågelmärkning, som redan 

 existerar på kontinenten. 



Nu förekommer dessa Rossittenringar spridda med fåglar 

 öfver hela Europa, och man känner dem. Förutsatt att bio- 

 logiska sällskap, och hvarför inte alla möjliga sällskap, i alla 

 europeiska städer af Göteborgs storlek uppdraga en fågelmärk- 

 ning, så kommer det allmänna intresset i de trakter, där de 

 märkta fåglarna passera, att slappna, och det hela faller på 

 sin egen löjlighet. Jag vågar därför bemärka, att det vore 

 lämpligare, om Göteborgs biologiska sällskap hölle sig på sitt 

 område och läte fågelmärkningsinitiativtagare på kontinenten 

 bära sina idéer vidare i frid. 



På samma gång vill jag uttrycka min varma beundran för 

 Herr Kihli-ns förmåga att märka 76 vråkar på en sommar. 

 Det är ett oerhördt arbete, som hvar och en vet att värdera, 

 som gått i vråkbon. 



Men lägg bort de förbistrande, privata ringarna och låt 

 oss alla samarbeta med kontinenten. Rossitten har ringar 

 öfvernog, och de äro kända. Med privat märkning fördärfva 

 vi bara en god sak. 



Svar till herr B. Berg. 



Redaktionen af >Fauna och Flora» har godhetsfullt satt 

 mig i tillfälle att taga del af Hr B. Bergs inlägg i frågan an- 

 gående uppträdandet af de lemmelätande fåglarne, hvarför jag 

 ber att i korthet få svara något därpå. Det torde då få till- 

 låtas mig att erinra därom, att Hr Bergs påpekande af det 

 välbekanta faktum, att vår fjällemmel tillhör en circumpolär 

 grupp af närsläktade former ej alls gifver någon förklaring af 

 omhandlade fenomen. Lika litet utredes frågan af påpekandet 

 af den likaväl kända saken, att en del af de lemmelätande fåg- 

 larne äfvenledes tillhöra circumpolära formgrupper och att 

 måhända ej någon tydlig skillnad finnes mellan gamla och nya 

 världens fjällugglor. Det fmnes ju många andra lika circum- 



