DE CIRCUMPOI.ÄRA kAgI.ARXA Ol'H I.FMMF.I.VANDKINOARXA j; 



•mark eller därmed kommunicerande trakter. Riporna vandra 

 undan vid slutet af livarje lemmelperiod, vanligen ett halfår 

 efter. Alla de roffåglar, däggdjur icke att förglömma, som 

 varit sysselsatta med lemlarna, som för dem varit ett lättfån- 

 gadt byte, äro nämligen ingalunda endast lemmelätare. När 

 lemlarna gå slut en iiöst, såsom 1907 var fallet, oroa dessa 

 massor af rofdjur naturligtvis de öfriga, för dem angripbara 

 ■djuren. Därför vandra mot följande vår, det hände så 1908, 

 de flesta ripor bort, som ämna fortplanta sig. Med dem följa 

 ■de fåglar, jaktfalkar och dufhökar, som särskildt lifnära sig 

 af dem. Jag vågar på den grund påstå emot den förre artikel- 

 författarens mening, att äfven dessa fåglar äro beroende af 

 lemmelvandringen. 



Tyvärr hinner jag icke här närmare ingå på detta kapitel, 

 som jag redan år 1908 hade tillfälle att i Norrbottenskuriren 

 behandla för allmänheten. För denna tidskrifts läsare kan 

 det kanske i öfrigt vara ett alltför enkelt problem. 



Däremot vill jag sammanfatta några korta punkter, i hvilka- 

 jag måste hysa något afvikande mening mot förre artikelför- 

 fattaren. 



Pro primo var lemmelvandringen 1906 mycket starkare 

 än 1911 och hade sin upprinnelse redan 1905. 



Pro secundo häckade fjällvråken 1908 och 1909 här och 

 hvar i barrträdsregionen. Jag träffade 4 par 1908. Men de 

 hade alla kullar på 2, en hade 3 'Ågg, och äggen voro svaga 

 d. v. s. små och svagt fläckade. 



Pro tertio uppehöllo sig 1909, omkring 24 juni, ett par 

 fjällabbar vid Metjonas Pavvas kåtaställe i Tjoårika, midt i 

 Herr Kihlkns bästa samlingsgebiet, och i branten näst intill 

 där, häckade ett par fjällvråkar. 



Pro quarto säger Herr Kihlkn tydligt ifrån, sid. 243, att 

 fjällabben i synnerhet markerar cirkulationen vid lemmelvand- 

 ringarna. 



Denna mening har jag alla skäl att icke dela. Om Herr 

 KiHLÉN gifvit fjällugglan denna egenskap, kunde ståndpunkten 

 försvarats. Fjällabben åter är just den lemmelätare, som icke 



