2 4 FAUNA OCH FLORA 



mörka ryggen skrifves: »den liknar ett mellanting mellan alka 

 och mås, flyger som den ena och dyker som den andra.» Verk- 

 liga måsar syntes en eller annan gång under kusten. Den 

 ^Vs måste vi åter styra ut mot Golfströmmen' och vidare mot 

 söder. Stormsvalor voro de enda fåglar, som syntes ^"/s 32° 

 56' N. lat. 73° 8' V. long. 



Den ^Vs skrifves: »enstaka stormsvalor, rätt mycket flyg- 

 fisk» 31° 49' N. lat. 80° 6' V. long., således ej långt från Sa- 

 vannahflodens mynning. Stormsvalor hade alltså utgjort vårt 

 sällskap nästan under hela resan i storm såväl som i stiltje. 



Bland de stormsvalor, som syntes under amerikanska 

 kusten, är det möjligt att en del utgjordes af arten Oceanites 

 oceanicLis, som är en mera långbent form, men äfven den sot- 

 svart med hvita öfre stjärttäckare som hos den vanliga storm- 

 svalan. 



Utom dessa båda förekommer äfven den klykstjärtade 

 stormsvalan {Oceanodroma leucorrhoä) i norra Atlanten och 

 den har också då och då förflugit sig till Sverige. Den är 

 större än den vanliga stormsvalan samt har klufven stjärt. 

 Den häckar på St. Kilda och vid Bay of Fundy, New Brunswick. 



Tillfälligtvis kunna möjligen en del andra stormsvalor för- 

 irra sig till Nordatlanten, men de höra hemma i Stilla oceanen 

 eller på den södra hemisfären. Likadant är förhållandet med 

 lirorna och stormfåglarne i allmänhet. Nordatlanten har endast 

 ett fåtal representanter af hela gruppen Tiibinares och dessa 

 ha antagligen först i ganska sen tid trängt in dit i regel söder 

 ifrån, men i ett fall, hafhästen, norr om Nordamerika. Dock 

 har man i miocena lager i Frankrike träffat rester af en storm- 

 svala och en albatross, och en annan albatross fanns i plio- 

 centiden i England. 



* För att samla regnvatten! 



