FAUNA OCH FLORA 



männens vidskepliga föreställningar. Engelskt sjöfolk kallar 

 stormsvalorna för »mother Carey's chickens», och de anses båda 

 storm. I denna öfvertro förena sig nog många sjömän äfven 

 af andra nationer och vårt eget namn på fågeln liksom äfven 

 det tyska »Sturmschwalbe» häntyder ju på samma sak. Det 

 engelska namnet »Petrel» påstås ha med St. Petrus att göra. 

 De skulle alltså vara Sankte Pers fåglar, som i likhet med 

 honom kunna »gå på vattnet». 



Det har uppgifvits, att äfven så pelagiska fåglar som storm- 

 svalorna ej skulle förekomma midt ute på hafvet, utan hufvud- 

 sakligen i kustbältena kring kontinenterna. Detta är dock ett 

 misstag, såsom jag själf vid en segling öfver Atlanten år 1892 

 hade tillfälle att iakttaga.^ Några anteckningar ur min dagbok 

 torde därför ej alldeles sakna intresse. För jämförelses skull 

 omnämnas äfven uppträdandet af andra fåglar. Vi passerade 

 ut i Atlanten ur Nordsjön mellan Orkneyöarne och Shetland 

 förbi Fair Isle (% 1892). Påföljande dag voro vi vid 60° 29' 

 N. lat. 5° 4' V. long. sålunda redan rätt långt från närmaste 

 land, men tretåiga måsar och talrika hafhästar följde oss, och 

 då och då gjorde en sula några eleganta svängar öfver skep- 

 pet, men äfven tordmular förekommo. Samma arter visade sig 

 äfven följande dag. Den Ve hade vi nått 60° 27' N. lat. 7° 9' 

 V. long. De tretåiga måsarne voro talrika och hafhästarne 

 ingalunda få. Enstaka sulor uppträdde då och då. Tordmular 

 och alkor talrika. En labb klådde en tretåig mås och tog dess 

 byte. Tvenne skarfvar flögo förbi. Hafhästarne voro alla af 

 den ljusa gulhvita rasen. De voro synnerligen intressanta att 

 iakttaga. De hålla sig vanligen nära vattenytan och seglande 

 följa de vågdal och vågberg. Då och då flyga de med hastiga 

 vingslag och höja sig några famnar i luften för att åter segla 

 ned. Vid ett tillfälle fingo de se ett knippe tång, som låg och 

 flöt. Tvärt skyndade de dit och lade sig på vattnet för att 



'■ Denna färd gick från Hamburg till Savannah norr om Skottland, men tack 

 vare en del ej så särdeles lyckliga manövrer af vederbörande skeppsbefäl samt 

 Utet otur med vädret, varade resan i 80 dygn, och vi irrade öfver betydliga delar 

 af norra Atlanten. 



