Några ord om stormsvalor och det pela- 

 giska fågellifvet i Nordatlanten. 



Af 

 E. L. 



sista häftet af föregående årgång omnämndes 

 (sid. 286) i korthet fyndet af en stormsvala 

 {Procellaria pelagica L.) vid Lennartsfors i 

 Värmland. Detta intressanta fynd har nu god- 

 hetsfullt af Herr Olof Biesért såsom gåfva 

 öfverlämnats till Riksmuseum. Samtidigt läm- 

 nades af honom följande meddelande: »Fågeln hittades i 

 början af november liggande död på en öppen plats ej långt 

 från Lennartsfors bruk. Den hade antagligen nyss dött, 

 men tycktes ej ha erhållit de ringaste skador, såvidt jag 

 kunde se. Jag trodde möjligen, att den flugit mot någon tele- 

 fonledning eller dylikt, men vingarna voro alldeles hela. Det 

 antagligaste är väl alltså, att den dött af svält, då den ju ej 

 härinne på fastlandet kan erhålla några födoämnen. Lennarts- 

 fors ligger i sydvästra hörnet af Värmland mellan sjöarne Stora 

 Lee och Lelången. Den kortaste vägen ut till hafvet (d. v. s. 

 fågelvägen) är omkring 40 kilometer, ungefär öfver norska sta- 

 den Fredrikshald. Två dagar, innan fågeln hittades, hade det 

 blåst stark västlig storm, hvilket väl tyder på, att stormsvalan 

 af denna drifvits bort från sitt tillhåll ute på Nordsjön eller 

 Atlanten.» 



Detta antagande är säkerligen riktigt, ehuru dessa fåglar 

 äro särdeles goda flygare och i alla väder färdas ute öfver 

 hafsvidderna. Den nu ifrågavarande arten, hvars utseende 

 klargöres af här meddelade fotografiska bild af det af Herr 

 Biesért till Riksmuseum öfverlämnade exemplaret, träffas öfver 



