OM FAGE!. FJÄDRARNAS MORFOLOGI I SAMUANO MED KUGONINGEN 293 



Fig. 



dräkt, medan stjärtens och 

 ryggens fjädrar ännu voro 

 stadda i ombyte, hade nå- 

 gra gamla stjärtpennor 

 undergått följande föränd- 

 ringar. Hvarje gult band 

 i fjädern (på tig. 2 A, ut- 

 märkt genom ett prickadt 

 fält g°) har blifvit föremål 

 för en liknande förstöring 

 som de gula fläckarna på 

 öfre delen af kroppen. 

 Slutligen kvarstår blott ett 

 tandadt midtparti af fjädern 

 (det skuggade partiet). 



Fig. 2 B, visar ytter- 

 ligare en afstötningsprocess hos en vingpenna af en papegoja, 

 den i bur vanliga Melopsittaciis undiilatiis. 



Fig. 3 är en fjäder från hjässan af den stora kungsfiska- 

 ren Dacelo cervina. Här synas tydligt två afstötningszoner, 

 en vid a och en vid b. 



Hos den stora nattskärran Podargus återfinnes en lik- 

 nande afstötningsprocess hos fanstrålarna. Men det resultat, 

 som här ernås, är i visst afseende motsatt det förras. Hos 

 Podargus sker nämligen en afstötning (eller af- 

 slitning) endast af fanstrålarnas spetsar, spetsen 

 (med sin fjäderspole) kvarstår. Det parti, som 

 isoleradt persisterar, är den svarta längsspringan 

 i spetsen. Det är denna, som ger Podargus dess 

 strimmiga och £Mfa/>'/>/«sstammarnas sprickiga 

 bark härmande teckning. Hos den nytillkomna 

 fjädern är detta spolstreck fullt utveckladt, men 

 når i början ej utom spetsbrämet. (Se fig. 4.) 



Det ligger ju nära till hands att tänka sig, att denna af- 

 slitningsprocess med kvarlämnande af den svartfärgade fjäder- 

 penseln är en tillpassning för bibehållande af skyddsfärgen. 



Fauna och Flora 1912. Haft. 6. 20 



b 



Fig. 3. 



