OM VICIA PISIFORMIS FORKKOMST I VÄSTKRGO TLaND 297 



beslöts i vårt krigsråd att göra åniiii en expedition genom ha- 

 gen. Med florans uppgift i friskt minne gaf jag rådet, att vi 

 skulle fördela oss på jämna afstånd, så att vi kunde bestryka 

 hela affallet med våra skarpsynta blickar, och hade förstås äfven 

 den krigslisten att inställa mig själf på ungefär affallets halfva 

 höjd. Efter några minuters vandring hade jag också turen att 

 hitta 2 exemplar af vår eftersökta Vicia. Ett upphäfdt krigs- 

 tjut församlade sällskapet i beundran kring de manshöga kläng- 

 växterna. Strax efteråt fann Brusevitz ett mindre exemplar af 

 växten. Vi fördelade så på bästa sätt de funna exemplaren, 

 men läto de nedre partierna stanna i jorden. Göteborgaren 

 blcf högst förtjust öfver att få en vackert blommande topp 

 af det största exemplaret. I mitt herbarium ligger ännu kvar 

 de därpå följande internodierna. Han kvitterade sedan sin tack- 

 samhet genom att upplysa oss, att Juncus co?iglo?neratus icke 

 var någon Scirpus, som vi i vår oskuld förut förmenat och hvil- 

 ket förstås vållat konfusion vid examineringen. 



När jag på hösten återvände till skolan, väckte fyndet sen- 

 sation bland de botaniskt intresserade lärjungarna, och jag 

 minnes särskildt, hur n. m. lektor J. Skärman kom och gratu- 

 lerade mig: »Du har ju funnit Vicia pisiformisf» 



Möjligen lefver växten ännu kvar på denna lokal. "^ 



^ Den bör i sådant fall skvddas mot utrotnine. Red. 



