SMÄRRE MEDDELANDEN 29g 



Förmodande att tjufgodset stode alt återvinna, började jag en 

 afsyning af häligheter pä stranden, men pä den korta tid, som stod 

 till buds, kunde endast 4 fiskar anträffas — alla fullt oskadade. 



Locket å ladan hade ej slutit till bättre, än att lekatten med 

 börda kunnat passera. Äfven om han haft hjälp af någon kamrat, 

 hade under natten utförts ett styft arbete. 



Backe oktober 191 2. 



]'ikior Olofsson. 



Lu ined öfvertaliga tänder. 



Nyligen sköts i Dorotea la])pmarkssocken en fullvuxen lohona, 

 hvars skalle jag har i min ägo. Denna visar i afseende å tand- 

 byggnaden den egendomligheten, att 8 framtänder 

 funnits i öfverkäken. En af dessa (närmast vänstra 

 hörntanden, se fig.) har emellertid brutits af, då V^IP 



den ej 'makat åt sig' för underkäkens hörntand. V^..,^ 



Underkäkens högra hörntand har fallit in \ LM^Jvyrf 

 mellan yttersta och näst yttersta framtanden i V / 

 öfverkäken. Den undre vänstra hörntanden åter, \\ 

 som af den nu afbrutna framtanden blifvit riktad 

 snedt utåt, har följt innersidan af öfverkäkens hörntand. 



I underkäken finnes dessutom en liten knöltand. 



Vår härdigaste sångare. 



Om svarthättan (Sylvia atricapilla) heter det i allmänhet i våra 

 ornithologiska arbeten, att den är den bland Sylvia-arterna, som an- 

 länder till våra nordliga bygder först om våren och lämnar oss sist 

 om hösten. I > Nordens fåglar» af Kolthoff och Jägerskiöld om- 

 nämnes, att den stundom kvarstannar här ända till långt in i ok- 

 tober, och att den en gång observerats (vid Uppsala) så sent som 

 den 9 november. Vid Trondhjem uppgifves den ha iakttagits till 

 och med ännu senare, nämligen den 26 december. 



Det torde kunna förtjäna här meddelas, att undertecknad såg 

 en svarthätthona den 15 sistlidne november vid Experimentalfältet 

 (Stockholm), uppehållande sig tillsammans med mesar och domherrar 

 i en oxel, hvars bär den lät sig väl smaka. 



Det är naturligtvis omöjligt att afgöra, huruvida den obser- 

 \erade lilla sångaren ännu befann sig på flyttning eller var en öfver- 

 vintrande fågel, men det senare förefaller mig troligare, isynnerhet 

 som ^■i redan tidigare i år haft en rätt hård förkänning af vintern 

 med snö och kyla, som väl borde ha påskyndat alla försenade flytt- 

 fåglars afresa till blidare luftstreck. 



Experimentalfältet den 17 november 1912. 



Pehr Bolin. 



Ett stort huggornisanihälle 



anträttades i medio af oktober i år vid upprensning af ett gannnalt 

 täckdike å arrendatorn Harald Karlssons egendom i Skrea (Halland). 



