IM. HR KAI.M 17 I 



Ingenting är, som ej har sin nytta med sig. Men man far ilfven 

 veta litet om hans lefnadssätt. Han har sitt bo i ihåUga trän, 

 hvarifrån han först om natten vågar sig fram för att få litet 

 till lifs. »Hans mat är åtskillig slags frukt, såsom Mays, medan 

 axen ännu äro blöta. I trägårdar gör han ofta stor skada på 

 äpplen, Castanjer, Plommon och Willa Windrufvor äro bland 

 hans beiiageliga rätter: kan han komma öfver foglar eller foglebon 

 så glömmer han bart all barmhertighet. 1 hönshus är han en 

 farlig gäst.» Han jagas med hundar och fångas med giller och 

 fällor »i hvilka gemenligen sättes et stycke af en höna, fogel 

 eller fisk til bete.» 



I en förteckning på skinn, som i Montreal voro vanlig han- 

 delsvara, nämnas utom nu omtalade rofdjur äfven lodjur, 

 utter, mdrd och »Pichon du sud, som tyckes vara antingen en 

 art af Kattlo eller ock ett Pantherdjur» samt Plchon du Nord, 

 »torde vara det djur, som finnes vid Hudsons vik, och af Ängels- 

 männen kallas Wolverinne», d. v. s. den amerikanska järfven, 

 som är alldeles lik vår. 



Amerikas storvildt, bison, talas flera gånger om under be- 

 nämningen y>villa oxar och kor». De funnos ej kring Philadelphia 

 men väl söder, väster och norr därom; särskildt i södra Ka- 

 nada »finnas de i stor myckenhet och hafva där varit från ur- 

 minnes tid». Själfva djuren får Kalm visserligen ej se, men 

 hudar och horn får han ofta i händerna. »Huden var stor som 

 en vår största oxhud, men mera hårig. Håren mörkbruna, eller 

 mast af samma färg som et brunt Björn-skinn. — — — Köt- 

 tet skal täfla med det bästa Ox-kött i behagelig smak och 

 fettma. — — — Desse och flere egenskaper, som den har 

 med och framför annan hemtamd boskap, har bragt en och 

 annan här på orten på den tanken, at försöka at göra den tam, 

 då en ej allenast kunde hafva ofvannämnde förmoner, utan som 

 de ock äro starkare, än annan boskap, torde det komma ganska 

 väl till pass vid åkerbruket. De hade därföre flera gånger för- 

 skaffat sig små kalfvar däraf, dem de i Quebec och annorstäds 

 födt up bland den andra tama boskapen, hvilka lefvat 2, 3 å 

 4 år, men sedan gemenligen dödt bort: och oaktadt de dag- 



