I "i 2 FAUNA OCH FLORA 



ligen sett folk, har ändock altid varit något vildt och otamt hos 

 dem, så at de beständigt varit mycket skygge, rest öronen, 

 stått och darrat, eller sprungit mycket yrt, så at de ej ännu 

 påfunnit konsten at göra dem tama.» Och som bekant har 

 det ej heller trots många försök lyckats senare tiders folk att 

 på detta sätt rädda det ståtliga djuret från undergång. 



Ett annat stordjur, som särskildt intresserar Kalm, och som 

 han föresatt sig att ta litet närmare reda på, är Moose-deer. 

 Man visste då i Europa ej, hvad detta var för ett djur, utan 

 trodde, att det skulle vara något riktigt oerhördt. Man hade 

 till och med tänkt sig, att det skulle vara den irländska jätte- 

 hjorten, som här bibehållit sig bättre än i Europa, och en del 

 geologer ville häri se ett stöd för teorien om en tidigare för- 

 bindelse mellan Europa och Norra Amerika. Kalms undersök- 

 ningar ge dock blott negativt resultat, higen vet något om ett 

 dylikt sagodjur, och Kalm slutar sitt resonemang om denna 

 fråga med följande alldeles riktiga förmodan: »Men som här fin- 

 nas Elgar, hvilka lära vara de samma med våra Svenska, eller 

 en variation deraf, och man understundom råkar någon, som 

 är tämmeligen stor, så torde sägnen om de ofanteligen stora 

 djur i Norra America med faseligen stora horn fått sin upp- 

 rinnelse deraf.» 



Af giiagarna är det naturligtvis först och främst bäfvern 

 man väntar få höra något om. Kalm har äfven åtskilligt att 

 berätta om den egendomlige byggmästaren, som dock för den 

 tidens européer ej var en så sällsynt företeelse som för nu- 

 tidens. »Om Bäfrarnas konst at bygga sina dammar och hus 

 är redan så mycket, och af en del väl- skrifvet, at det är onödigt 

 nu förnöta tiden därmed.» Han fanns ännu, ehuru mycket säll- 

 synt, i Pennsylvanien, men längre bort från odlingen är han 

 fortfarande allmän. I Kanada hade sålunda Kalm svårt att 

 komma fram mellan Fort Anne och S:t Fredric för de många 

 starka bäfverdammarnas skull. Den hejdlösa förföljelse, som 

 de intressanta djuren öfverallt undergått, rasade nu här som 

 värst. »Flera skepp gå årligen härifrån till Europa, lastade 

 til stor del med Bäfver-skinn. Fransoser och Ängelsmän täf- 



