PEIIK KAI.M 173 



lade med hvarandra, at väl betala Willania lör dem." Äfvcii 

 bäfverköttet var omtyckt, särdeles under fastan, då bäfverkött 

 fick ätas, »ty Hans Helighet Påfven har uti sit Systeme, på 

 sätt som många af de gamla zoologi fört Bäfvern bland fiskarna.» 

 Kalm låter litet ironisk öfver denna villfarelse, men själf tror 

 han fullt och fast på den gamla historien om bäfvern som ifrig 

 fiskare. 



Harar hade man i Kanada »af i det nogaste samma slag 

 som våra Svenska: om Sommaren gråbruna, om Wintern snö- 

 hvita > men nere i Pennsylvanien äro de »altid både vinter och 

 sommar ungefär af samma grå färg, som vare Nordiske om 

 sommaren.» Det är den ytterst skiftande i många varieteter 

 uppträdande Lepus americamis det är fråga om. Råttor och 

 möss var det lika godt om som i gamla världen, och efter hvad 

 Kalm tror sig förstå äro de inhemska och ej som påståtts in- 

 förda från Europa. Ekorrarna, som i Amerika äro så talrika, 

 ha särskildt ådragit sig hans uppmärksamhet. Han omtalar 

 Grå Ickornar, som »Herr Catesby beskrifvit och med lifliga fär- 

 gor afritat i dess Natural History of Carolina Vol. II p. 74 tab. 

 74», -»Flygar-lckorn, hvilken lärer vara alldeles densamma med 

 den vi hafva på somliga orter i Finland», samt till sist de små 

 jordekorrarna eller Rösselvisslan, som de här kallades af de 

 Swenske. Särskildt den första och den sista arten beskrifvas 

 mycket utförligt både till utseende och lefnadssätt. Grå ekor- 

 rarna (Scinrus cinereus) äro genom sin myckenhet stora skade- 

 djur i synnerhet på majsen. »Ofta komma de til många hundrade 

 på en gång til mays-landen, och kunna ibland på en natt nästan 

 aldeles ödelägga en bondes hela årsväxt; därföre är i Maryland 

 en och hvar landtman förbunden, at årligen uppvisa 4. Ickornar, 

 som han dödat», och i Pennsylvanien utdelas i skottpengar 3 

 pence för hvarje ekorre; men så talrika voro de, att kommu- 

 nerna höllo på att göra bankrutt för denna saks skull. På en 

 sammankomst, som 1749 hölls i Philadelphia, framdrogs, att 

 man gett ut ej mindre än »8000 Pund i Pensylvaniepengar. 

 Det är i våra penningar ungefär 40000 Plåtar.» »Mången, i 

 synnerhet af ungdomen, öfvergåfvo allt annat arbete och lupo 



