PEHR KAI.M l8l 



skritxit dem i Koiigl. Svenska Veteiiskaps-Acad. Handlingar för 

 år 1754 p. 19 och följande. Dit visar jag läsaren.» 



Bin, getingar, flugor, eldflugor, myror, Gryllus, lysmask, Dy- 

 tiscus, Cicendela, Cimex, Cancer, kräftor, ostron, musslor, binni- 

 kemask och koraller äro andra djur, som mer eller mindre in- 

 gående skildras, men här må det nu vara nog med zoologi, 

 botaniken får ej alldeles försummas. Örtekunskapen var Kalms 

 hufvudstudium och bedrifves med all ifver i det främmande 

 landet. Här var han mera på egen mark och behöfde ej heller 

 så mycket lita till livad andra hade att förtälja. Undersök- 

 ningsmaterialet var lättare att erhålla, och han hade sina egna 

 ögon att se med. Det var blott att undersöka och ligga i, och 

 ligger i gör han med den mest intensiva kraft. Han ströfvar 

 omkring åt alla håll, samlar hvad som är nytt, framförallt frön 

 och frukter och hör efter hvad allt växterna kunna användas 

 till. Det praktiska i vetenskapen var den tiden mycket om- 

 huldadt. — Allt hade skapats till människans nytta, och då 

 skulle hon också veta att använda sig häraf. Ett enda exempel 

 af otaliga på dylik botanisk ekonomi må anföras. Då Kalm 

 beskrifver en hagtorn-ari (Crategiis fol. lanceolato-ovatis serr. 

 glabr. ramis spinosis Linn Spec. 4j6; man observere nyttan af 

 binomenklaturen), säger han, att växten själf kunde användas till 

 häckar, hvarjämte dess långa taggar »sades brukas, eller kunna 

 brukas i brist af annat af bönder och andra 1) i stället för 

 knappnålar, at sätta i skjortor 2) Til Korfstickor 3) Til Tobaks- 

 stickor, at sätta i Tobaksrullar 4) At påta och ränsa Tobakspipor 

 med.» 



Af alla de massor botaniska rön, som göras, kunna vi na- 

 turligtvis blott nämna ett och annat, som kan visa, hvad som 

 särskildt intresserar den tidens botanister. Sedan första häpen- 

 heten öfver allt nytt lagt sig, tog han genast i, och redan den 

 17 sept. är han färdig med ett meddelande om y>Trän hvaraf 



