OM VAllENINSF.KTER 



205 



Vidare ha vi att lägga märke till, att trakésystemet hos 

 många larver ombildats till s. k. trakégälar, tunnväggiga blad 

 och bihaiig, tätt genomväfda med fina luftrör; hos andra, t. ex. 

 många sländlarver, äro ändtarmens väggar tätt veckade för 

 att förstora ytan, samt genomväfda med luftrör; öppningen 

 kan stängas och öppnas medels valvler, och andningen sker 

 genom in- och utpumpning af vatten. 



Slutligen nå, vi kulmen af tillpassning till vattenlif hos de 

 former, hvilkas luftrörssystem antingen är rudimentärt eller 



Fig. 3. Mvggla/1'er, de ofre uppe vid vattenytan. 



ändrat sin funktion och blifvit ett s. k. statiskt organ. 



Hos de förra, som vi fmna bland de s. k. fjädermyggornas 

 larver, är huden i stället ytterligt tunn, så att kroppsvätskan 

 kan upptaga syre ur vattnet genom huden. Hos dessa äger 

 det intressanta förhållandet rum, att hos de former, som äro mask- 

 lika bottendjur, kroppsvätskan innehåller hämoglobin, identiskt 

 med ryggradsdjurens, som säkerligen är af stor betydelse för 

 deras andning. Dessa former hafva också hittats på stora 

 djup t. ex. på Genévesjöns botten. 



Beträffande vatteninsekternas näring är det egentligen blott 

 en sida af den saken, som förtjänar att framhållas, därför att 

 den erbjuder förhållanden, som ej finnas på landbacken. Växt- 



