2 14 FAUNA OCH FLORA 



i individantalet. I vissa fall kan detta nog vara riktigt, men 

 det är ju ej därför säkert, att denna ersättning är så synner- 

 ligen lycklig. Man tanke sig blott detta fall, att spofvar, brus- 

 hanar och snäppor måste flytta undan och måsar, tärnor etc. 

 göra sig hemmastadda å de platser, där man förr kunde få se 

 brushanarnas kämpalekar o. dyl. Bortsedt från en och annan 

 tillfällig gäst, torde det nog få anses säkert, att våra skånska 

 mossars fågellif har sett sin »aurea aetas». 



Vid en hastig öfverblick af mossen, företer den ingen 

 lockande anblick. Ödsligt utbreda sig de stora ljungfälten, 

 som här och där afbrytas af stora grafvar, hvilka äro minnen 

 från torfmaskinernas framfart. 



Om man företar en vandring öfver mossen, kan man un- 

 derstundom få höra ett egendomligt läte från en stor fågel, 

 som då och då sväfvar fram öfver nejden. Befolkningen här 

 har gifvit den namnet »tullaren», men på zoologernas språk 

 kallas den storspofven (Niimeniiis arqiiatiis). Denna fågel 

 är i Skåne ej särdeles allmän, och under de senaste åren tycks 

 den ha decimerats betydligt. För ett 10-tal år sedan var den 

 dock ej så sällsynt här, men numera, då människor dagligen 

 springa af och an och störa fåglarna, har denna vadare allt 

 mer och mer dragit sig undan. Å denna mosse, som dock i 

 utsträckning är ganska stor, torde spofvarnas antal kunna upp- 

 skattas till allra högst fem par. Att »tullaren» är en skygg 

 fågel är allmänt kändt, ehuru man velat tillerkänna den ett 

 visst mod vid boet. Härmed må nu vara hur som helst, men 

 då jag efter ganska stort besvär lyckades finna ett dylikt bo, 

 flög spofven bort, ängsligt skrikande och återvände ej på två 

 timmar, under hvilken tid jag låg och inväntade dess återkomst. 

 Fågeln tycks dessutom i likhet med några andra vadare ej vilja 

 lämna boet, förrän man är på några få meters afstånd från 

 detsamma. 



Boet ligger ofta doldt mellan några tufvor — ibland dock 

 på en tufvas topp — och omgifves mestadels af höga Ijung- 

 och blåbärsbuskar. Det består af en håla i marken och så en 

 bristfällig bale, bestående af torra strån och små kvistar. 



