OM EPIZOISK I-ROSI-KIDNINT, 225 



i sällskap med Stellaria media (våtarf), Capsella (lomnie) och 

 Rimiex domesticns (gårdskräppa) under en framskjutande berg- 

 vägg, »hvor kvceget S0ger ly mod veiret». 



En märklig fyndort är Bergskletten i Bardo. Här upp 

 träder växten jämte Braya alpina (fjällkrasse) och Sonchiis 

 arvensis (fettistel) i en brant sydlid långt från alla odlingar. 

 Platsen ligger 6 mil från hafvet, om man följer dalgången, där 

 lapparna sedan gammalt ha sina flyttningsvägar. Norman 

 anser, att Soncliiis arvensis på denna enestående eksceptio- 

 nele indlandsstation kan på en eller anden made vaere bragt 

 did ved renen, ligesom den i dens umiddelbare selskab vok- 

 sende Echinospermum.y> . 



Echinospermiun deflexiims typiska växplatser utgöras af 

 rasbranter (urer) och ofvanför liggande bergväggar (bergham- 

 mare och stup), hufvudsakligen i sydlig exposition. I vårt land 

 förekommer den på spridda ställen i fjälltrakterna från Torne 

 Lappmark till Härjedalen; sin största spridning synes den äga 

 i Jämtland. Den uppträder vanligen först i öfre delarna af 

 barrskogsområdet och är äfven funnen i björkbältet. Utanför 

 detta mera sammanhängande utbredningsområde är den an- 

 träffad på inalles 5 lokaler i Medelpad och når här, på Silje- 

 berget i Selånger s:n, nästan ut till kusten. Mycket egendomlig 

 är dess förekomst i norra Småland, där den först uppmärk- 

 sammades af J. E. Zetterstedt. 



Växten är i regel tvåårig, som redan Wahlenberg visat 

 genom kulturförsök. Fullt mogna frukter har jag funnit i 

 augusti månad, och torde de hinna utspridas, innan snön faller, 

 då arten ej hör till vinterståndarna, utan vissnar ned före den 

 kalla årstidens inbrott. Delfrukterna äga en utmärkt vidfäst- 

 ningsapparat i sina fina, i spetsen hullingbärande taggar, som 

 sitta i en enkel rad. Efter besök på artens växplatser har man 

 ofta skobandens sidor och tofsar alldeles öfversållade med 

 smånötter, hvilka äro rätt besvärliga att aflägsna. 



Echinospermum är en utpräglad koloniväxt, som är känslig 

 för äfven rätt svag öfverskuggning och undviker sidotryck af 

 likhöga eller högväxtare örter. Sin största frekvens och yp- 



