2 26 FAUNA OCH FLORA 



pighet uppnår den på för öfrigt naken eller nästan naken, grus- 

 blandad och grofblockig ur med jämn (men ej rik) tillgång på 

 vatten. Dess ymnighetsgrad är därför mycket växlande på 

 olika ståndorter. Upphör eller aftager urbildningen nedanför 

 ett stup, så att örter och träd kunna bilda sammanhängande 

 bestånd, har Echinospermiim sina sista tillflyktsorter på själfva 

 stupet. Men äfven här kan dess existens vara hotad, i det 

 vegetationen på hyllor och afsatser äfven lätt sluter sig sam- 

 man. Ofta är dessutom fuktigheten för ringa på dessa lokaler^ 

 åtminstone under torra, varma somrar. 



Det finnes ganska få arter i vår flora, som »normalt» äga 

 en så spridd och sällsynt förekomst som Echinospermiim. De 

 olika ståndorterna ligga nämligen i regel en till flera mil af- 

 lägsna från hvarandra i såväl Sverige som Norge. I t. ex. 

 Torne Lappmark som besökts af talrika botanister under mer 

 än ett århundrade, är den endast känd från trenne långt från 

 hvarandra liggande lokaler, där den upptäckts först i senare 

 år: af Skärman på Tsasinnjaskatjåkko (1906) och af förf. på 

 Yli Kuokola (1904) och Ala Njauko (1907), öfverallt i sparsam 

 mängd. 



På Ala Njauko växa endast ett dussin individ bland grofva 

 block nedanför ett litet stup med Draba hirta (fjällnagelört), 

 Saxifraga nivalis (fjällbräcka), Viscaria alpina (fjällnejlika) m. fl. 

 Denna obetydliga blocksamling representerar ett rätt friskt 

 ras, som efterhand inkräktas af den frodiga björkskogen, som 

 på alla sidor omgifver den lilla klippvegetationen. Echino- 

 spermum tyckes här vara en mycket sen inkomling med små 

 utsikter att hålla sig kvar någon längre tid. 



Sydsidan af Klimpberget i Åsele Lappmark utmärkes där- 

 igenom att berggrunden på mindre fläckar går i dagen i form 

 af tvärbranta stup. Nedanför liggande urer (rasbranter) äro 

 emellertid bundna och öfvervuxna af björkskogar eller yppiga 

 örtmattor. Trots ifrigt sökande kunde jag sommaren 1909 

 endast upptäcka två resp. 1 och 1,2 dm. höga stånd af Ec/ii- 

 nospermiim, hvilka växte på själfva stupet bland Cerastiiim 

 alpiniim (fjällarf). Om dessa båda dvärgexemplar, som dock 



