2 28 FAUNA OCH Fl.ORA 



förekommande, för att någon mer betydande transport af 

 Echiriospermum-frukter skulle komma till stånd med deras 

 hjälp. Svalan vistas också sällan eller aldrig nere på själfva 

 blocksamlingarna. 



Helt annorlunda ställer sig saken med roffåglarna. På 

 alla något så när betydande branter kan man vara säker att 

 träffa dem. Här häcka de, här taga de ofta sitt nattkvarter, 

 och här ser man dem sitta och speja efter rof. Blockuren 

 erbjuder dessutom rika jaktmarker, särskildt under lemmelår, 

 då äfven sorkarna öfverflöda. 



Inom samma höjdbälte som Echinospermum äro fjällvråk 

 och dvärgfalk allmänna, och här når kungsörnen frekvens- 

 maximum. Bergufvens öfre häckgräns sammanfaller med barr- 

 skogsgränsen, under det att Falco peregrimis stiger upp i 

 björkbältet, där den möter sin frände, jaktfalken. 



Samtliga dessa roffåglar, framför allt kungsörnen, företaga 

 dagligen vidlyftiga jaktfärder, som utsträckas än mer, sedan 

 ungarna blifvit flygfärdiga. Detta infaller strax innan Echinosper- 

 mum fått sina frukter fullt mogna och spridningsdugliga. 

 Aquila, Archibuteo och Bubo, som ha tarserna fjäderklädda 

 (jfr Lagopus oah Linnceä), synas vara bäst lämpade för frö- 

 transport, och i samma riktning pekar mitt fynd af Echino- 

 spermu?n-p\antor i ett bergufbo. 



Af det sagda synes således framgå, att Echuiospermum 

 deflexums delfrukter till öfvervägande del spridas af roffåglar 

 (kungsörn, fjällvråk, berguf och falkar) på epizoisk väg. Den 

 tjänst, som exempelvis sorkar, ren och get kunna göra växten 

 genom att transportera ikring dess frukter, torde däremot vara 

 af underordnad betydelse. Artens förekomst i norra Småland 

 kan mycket väl bero på tillfällig spridning genom flyttande 

 eller kringströfvande roffågel. 



