230 FAUNA OCH FLORA 



skilja en gammal hane i sommardräkt och en ung, men hos 

 andra t. ex. gräsänderna och krickan, där de unga J^cT hafva 

 fullt lika stora och klara speglar samt vingtecken som de gamla, 

 gäller ej detta kännemärke. Må det därför tillåtas mig att här- 

 med meddela mina små erfarenhetsrön i denna ju rätt intres- 

 santa ornithologiska fråga genom att påpeka de skiljaktigheter 

 i dräkter å en del kroppsdelar hos de olika könen och ålders- 

 klasserna, som jag genom studiet af ett ej så ringa material i 

 regel funnit. Naturligtvis förekomma ju en hel del individuella 

 afvikelser, så att jag ej gör minsta anspråk på att hafva funnit 

 det rätta. Det är ju möjligt, att dessa undantag äro regel 

 bland andra kretsformer. Först vill jag då nämna de stora 

 allmänna skiljetecknen för att sedan taga hvarje art för sig i 

 skärskådande. Vi ha då hos änderna, liksom bland roffåglarna 

 hos dufhöken och de stora falkarna, ett gemensamt allmänt 

 dylikt i tvärteckningen. I synnerhet på framhalsen, kräfvan och 

 bröstet framträder detta tecken. Hos de gamla, i synnerhet dra- 

 karna, äro nämligen dessa partier i regel försedda med half- 

 månformiga (y) eller mer eller mindre halfrunda (w) eller tvär- 

 ställda fläckar, under det att dessa hos de unga äro tätare, 

 mera diffusa samt längsställda (pilformiga). Vidare hafva de 

 på en del fjädrar vanligen bredare mera diffusa kanter. Så äro 

 fjädrarna, särdeles på skuldror och slagsidor hos de gamla, 

 vanligtvis bredare och mera afrundade, hvilket ofta äfven är 

 fallet å kräftrakten och bröstet. Och så till sist kommer 

 en sak, som jag först såg omnämnd i den gamla Ch. L. Brehms 

 »Handbuch der Naturgeschichte aller Vögel Deutschlands», men 

 ej sett upptagen i något annat arbete än ett par gånger på- 

 pekad i Mewes resebeskrifningar nämligen stjärtpennornas för- 

 hållande. Hos alla årsungar jag sett, ha alltid utan undantag 

 dessa pennors spetsar varit ofullständiga. I regel har 

 yttersta spetsen på hvarje pennas spole varit borta, så att 

 fjädrarna sett urnupna ut I, eller har den funnits, men 

 j varitsåattsäga vissen, då den närmaste fånen varit borta ^ 

 och den ensamt stuckit ut som en torr kvist II. Hos ingen enda af 

 de exemplar,som af dräkten kunnat bestämmas såsom gamlafåglar. 



