OM HN CANTHARIS-LARV MED VINGANLAG 



240 



större Cantliaris eller R/iagonyc/ia-i\vierm\. Dessas larver äro 

 emellertid föga kända, ett fåtal äro beskrifna af äldre författare så- 

 som De Geer (1774). Waterhouse (1836 a) och Bi.anchard (1836 

 b), men ej så att nian kan bestämma dem efter dessa arbeten. 



Längden är 17 mm., bredden 4 mm. 



Larven är en fullt typisk Cant/iaris-larv med fint luden 

 hud, tämligen djupa intersegmentala inskärningar samt tillplat- 

 tadt hufvud. 



Färgen är ljusare än hvad vanligen brukar 

 vara fallet; de större CantharisAarver jag sett 

 äro svartbruna— brunröda, men denna larv är 

 blekt brungul. 



Hufvudet är brunt och på ryggen af toracal- 

 segmenten finnas ett par mörkare fläckar, af 

 hvilka de främre sitta nära midtlinjen och äro 

 nästan cirkelrunda, de andra båda successivt 

 längre åt sidorna och äro aflångt ovala; vidare 

 finnes på den sista bakkroppsleden ett par 

 smala, längsgående fläckar. 



Mundelar, ben och kroppens segment med 

 undantag af meso- och metathorax äro full- 

 ständigt normalt byggda och förete inga pupp- 

 karaktärer. 



Vinganlagen äro i motsats till hos Tene- 

 brio-larven (Fig. 1) lika kraftigt kitiniserade 

 som den öfriga kroppen och de bakre äro till och med försedda 

 med teckningar. De sitta på samma ställe, där hos puppan ving- 

 anlagen uppträda och äro riktade snedt bakåt och nedåt. 



Det främre paret är 0,33 mm. långt och 0,17 mm. bredt vid 

 basen, det bakre är 0,4 mm. långt och 0,33 mm. bredt. 



Det främre vinganlaget (Fig. 2, 3, 1) är i omkrets nästan tre- 

 kantigt medrundad spets, kon vex bakkant och nära basen insvängd 

 framkant; gränsen vid basen är mycket skarp genom vinganlagets 

 mörkare färg, hvarjämte kroppshudens chagrinering upphör där; 

 vid midten af basen är en starkare kitiniserad smal strimma, 

 framtill något förtjockad till något som imiterar en ledknapp. 



Fig. 1. 



