Lokal för Vicia pisiformis m. m, 



Af Erik Haslund. 



ed anledning af notiserna om Vicia pisiformis 

 iiiiiiiiB' denna och näst föregående årgång af »Fauna 

 och Flora» skall jag begagna tillfället att med- 

 dela en möjligen aldrig publicerad lokal för 

 arten. Åtminstone är den ej upptagen i sista 

 upplagan af Kindbergs Östgöta Flora, ehuru 

 den varit känd i öfver 10 år, då denna utgafs. Den åsyftade 

 lokalen är belägen något mer än en kilometer norr om Aby 

 station (Qvillinge socken) invid järnvägen strax ofvanför den 

 höga murade stenbänk, på hvilken denna föres fram invid 

 det s. k. Storängsberget. Den växer där i en brant backslutt- 

 ning ganska rikligt i busksnåren och kan, om man är kvickögd 

 och vet hvar man skall titta, t. o. m. ses från tåget. Den upp- 

 täcktes omkr. 1890 af en apotekare i Norrköping; jag lyckades 

 1891 hitta på den och har sedan så godt som hvartenda år 

 konstaterat dess befintlighet. Platsen är lyckligtvis alldeles 

 oåtkomlig för kreatur och mycket svårtillgänglig för människor, 

 utom från järnvägen, som bekant en otillåten promenadplats. 

 Växten har också, så vidt jag kunnat finna, förskonats för de- 

 predationer af poängsnikna skolpojkar och gelikar — en lands- 

 plåga, som f. ö. torde grassera betydligt mildare nu än på den 

 tiden, då jag och mina jämnåriga själfva tillhörde den. Den 

 har de sista åren visat sig något sparsammare än förut, be- 

 roende på att växtplatsen härom året delvis afsveddes af en 



