266 FAUNA OCH FLORA 



Under regntiden göra de riktiga tunnlar genom buskar och 

 långt gräs och deras trynen äro dem därvid till god hjälp. I 

 dessa kryphål finna de godt skydd, ty växtligheten är så tjock, 

 att den knappt släpper igenom ens det häftigaste regn. Om 

 natten gå de ut för att äta och komma då i flockar eller hjor- 

 dar från 4—5 till ett tjog. De göra orimlig skada på odlad 

 mark, ty, hvad de ej äta upp, trampa de ned. Liksom alla svin 

 äro de allätare. Hufvudfödan är rötter, bär och frukter, men 

 kräldjur, ägg, fågelungar o. s. v. stryka också med. 



De simma väl och springa fort äfven i oländig mark. 



Trots sin skygghet och varsamhet äro de modiga, då det 

 gäller, och Kirby säger »till och med en leopard tvekar att an- 

 falla en vuxen galt>. Om de äro kringrända eller sårade, gå 

 de äfven till anfall mot människor och slåss så länge en lifs- 

 gnista finnes kvar. 



Kirby beskrifver äfven en jakt på busksvin med spjut. 

 Detta tillgår på sådant sätt, att man på morgonen tager upp 

 spåren från någon odling, som under natten hemsökts af busk- 

 svinen, och följer dem till dess man kommer till det snår, där 

 djuren tagit sin lega. Detta kringrännes och hundarne släppas, 

 då svinen hålla stånd. Jägaren tränger därpå in i snåret med 

 ett bredbladigt spjut och söker sticka ihjäl sin galt. Men detta 

 är långt ifrån utan risk. Den nämnde författaren omtalar, att 

 han sett en gammal galt, som fått nio stygn af dessa fruk- 

 tansvärda stöt-assegajerna och med tvenne af dem ännu sit- 

 tande fast i honom, göra ett anfall, som skingrade oss som 

 agnar för vinden, och med trenne språng efter hvarandra gjorde 

 han en af oss ofärdig för lifstiden samt ristade upp buken på 

 två af de bästa svinjaktshundar, jag någonsin jagat med». 

 Rätta metoden, säger Kirby vidare, är att hoppa åt sidan i sista 

 ögonblicket, när galten rusar till anfall och på samma gång 

 köra in spjutet mellan dess skuldror. 



Busksvinen ha ungefär samma namn hos olika infödings- 

 stammar öfver största delen af Afrika »n'guruwe» eller »n'gu- 

 lube», hvilket är precis samma sak, då r och 1 för negrerna är 

 samma ljud, som de bruka omväxlande. 



