2 68 FAUNA OCH FLORA 



skeppen, och de inre trakéballongerna äro hos svärmarna bättre 

 utvecklade än hos andra fjärilar. Framvingarna, de egentliga 

 flygredskapen, äro långa och smala som svalvingar och i fram- 

 kanten förstärkta genom fyra tättliggande parallella vingribbor 

 samt drifvas af kraftiga miiskelmotorer, hvilkas oerhördt snabba 

 kolfslag rent maskinellt transformeras till vingbladens inveck- 

 lade flygrörelser. Svärmarnas bakvingar äro däremot jämfö- 

 relsevis små för att ej vara till hinders vid flykten och tjänst- 

 göra såsom stabiliserings- och styrplan, också de i framkanten 

 förstärkta genom särskildt tättliggande längsribbor. Medan 

 bakvingarnas styrplan gifvetvis endast kunna fungera i flykt, 

 tjänstgör den långa bakkroppen eller, där denna såsom hos 

 dagsvärmarna, Macroglossa, är kortare, de väl utvecklade anal- 

 tofsarna såsom styre, när fjäriln står stilla i luften, t. ex. för 

 att suga honung ur en blomma, då den genom ett kraftigt 

 ryck kan åstadkomma en vridning på stället. 



Endast en gång ha vi, så vidt kändt är, hedrats med be- 

 sök af hvitribbade skymningsfjärlln, Deilephila lineata livornica, 

 hvars rasnamn ju leder tanken till det blåa Medelhafvets strän- 

 der och Italiens varma sol, och hvars hemland också är de 

 subtropiska och tropiska länderna i Sydeuropa, Afrika och 

 Asien. År 1880 träffades emellertid ett individ af denna lång- 

 väga främling i Eneby socken i Östergötland. Arten är känd 

 för sina vida ströftåg, som dock ytterst sällan sträckas ut mot 

 Norden. Äfven på Själland är dock ett exemplar fångadt. 



En nästan lika sällsynt gäst är hvitsprötade skymnings- 

 svärmaren, Deilephila eaphorbice. Efter 1761, då Linnk i sin 

 »Fauna svecica» anförde arten såsom svensk, ha blott tvänne 

 individ ertappats hos oss, i midten af 1800-talet i Lund samt 

 1910 på östra Långö i Upplands skärgård, det förstnämnda 

 exemplaret i augusti, det senare i slutet af juli. Också denna 

 art är träffad i enstaka flyktande individ på Själland, där äfven 

 dess larv några gånger iakttagits. Äfven i Östersjöprovinserna 

 har den uppträdt som flykting. Dess verkliga utbrednings- 

 område sträcker sig genom Mellan- och Sydeuropa till Mindre 

 Asien och Armenien. 



