272 FAUNA OCH FLORA 



Att fjäriln i öfre Sverige, norr om Skåne och Blekinge, är 

 en ren flykting, kan ej vara tvifvel underkastadt. Att den enligt 

 min mening äfven i de södra landskapen är att räkna till flyk- 

 tingarnas eller möjligen till immigranternas skara, torde må- 

 hända tarfva någon motivering. 1 Norge och Finland synes 

 den • — enligt mig tillgänglig litteratur ■ — saknas. Såväl i 

 Danmark som i Östersjöprovinserna och flerestädes i norra 

 Mellaneuropa saknas den alldeles vissa år, under andra är den 

 mycket sällsynt, medan den däremot vid vissa tillfällen upp- 

 träder massvis. I England, hvars januaritemperatur är omkring 

 + 5° (medan Skånes knappt uppgår till + 1 ), kan arten enligt 

 TuTT ej öfvervintra, ehuru den dock ej så sällan på sina flykt- 

 vandringar från Medelhafsländerna och de lägre alpdalarna når 

 dess kuster. Att den år 1880 visade sig på så skillda orter 

 som i Skåne, Blekinge, Östergötland och Stockholmstrakten, 

 tyder snarast på en särskildt stark invasion det året. Att 

 fjäriln 1881 uppträdde på samma lokal i Blekinge som året 

 förut, kan ju betyda, att för en gångs skull någon del af af- 

 komman efter en talrik skara förmått öfvervintra, men det kan 

 lika väl betyda en ny invasion, särskildt som fjäriln år 1881 

 äfven visade sig i flera exemplar på Öland. 



Komma vi så till immigranternas grupp, till hvilken, som 

 nämndt, möjligen redan Colias hyale i södra Sverige är att 

 räkna, så möter oss först den till sin spridningsethologi egen- 

 domligaste af alla våra fjärilar, damen eller tistelfjäriln, Fyra- 

 meis cardui. Det kan förefalla egendomligt, att denna i vårt 

 land så allmänna art, som är spridd från Skånes slätter till 

 Lapplands fjälldalar och träffas högt uppe vid Ishafvets fjordar 

 i Finmarken, och hvars larv så ofta träffas på tistlar, nässlor 

 och andra växter, icke skulle vara en veritabel inföding. Å 

 andra sidan ha nog de flesta insektsamlare gjort den iaktta- 

 gelsen, att medan tjäriln vissa år uppträder i stora massor, 

 den under andra år totalt saknas. Redan denna periodicitet 

 talar för immigrationer. Också torde fjäriln icke ens i norra 

 Tyskland kunna öfvervintra och säkert icke i England. Från 

 sina häckplatser under Nordafrikas och Sydeuropas sol drager 



