PEHR KALM 187 



För samma orsaks skull nämnas också de viktigaste här 

 planterade växterna. En köksträdgård i Quebeck hade följande 

 godsaker att bjuda på: Huf vildkål, Rödlök (odlades i stor skala) 

 liksom andra löksorter, Pumpor af flera slag, Meloner, Sallad, 

 Cichorium, Ärter af flera slag, Tyska och Turkiska Bönor, Mo- 

 rötter och Gurkor, Rödbetor, Rättikor, Rädisor, Timjan och 

 Meiram, Rofvor (i myckenhet), Palsternackor (dock ej allmänna). 

 Rätt få hade Jord-ärtskockor, rPoteter voro icke vanliga (Sola- 

 num tuberosum) ej heller sa kallade Bermudiske (Convolvulus 

 Batatas).» 



Sin Flora canadensis fick Kalm dock liksom mycket annat, 

 som han tänkt sig som vetenskapligt resultat af resan, ej fär- 

 dig, men han fick likväl den glädjen, att hans material i alla 

 fall kom vetenskapen till godo, då Linnk delvis använde det 

 som underlag för sina epokgörande arbeten. Också var Kalm 

 ifrigt efterlängtad af Linnk, när han efter sin långa bortovaro 

 i maj 1751 kom hem med sina skatter och sina erfarenheter. 

 »Tag eldbränder och kasta efter Prof. Kalm, att han må 

 komma oförtöfvadt till Uppsala», skrifver då Linné, och som 

 en ringa gärd för det kolossala arbete Kalm nedlagt, kallade 

 han ett par hemförda nordamerikanska trädslag för Kalmia, 

 K. latifolia och K. angustifolia, i hvilka vi ha en minnesvård, 

 väl värd att pietetsfullt ihågkommas af såväl svenskar som 

 finnar. Den är rest till minnet af en man, som genom sitt 

 trägna arbete gjort det svenska namnet väl kändt vida om- 

 kring. 



