240 FAUNA OCH FLORA 



helt förnuftigt, att om en fågel är flyttfågel i ett land och i ett 

 annat anträffas i förbidragande skaror, huru skall man då våga 

 identifiera fåglarna på den senare platsen såsom kommande 

 just från den förra? Det vill med andra ord säga, att vi, för 

 att vinna nödig klarhet, måste kunna följa vissa individer af 

 en art i deras vandringar. 



Och detta problem fick sin lösning genom ringmärknin- 

 garna. Därigenom att man på en ort infångar af där före- 

 kommande flyttfåglar och kring deras ena ben anbringar en 

 lätt, med nummer och adress försedd aluminiumring, har man 

 ju en kontroll på, att man kan identifiera dessa fåglar, om de 

 under sina flyttningar fällas på andra platser. 



Under de senare åren hafva dylika märkningsförsök med 

 synnerligen goda resultat gjorts i Danmark af hr C. Mortensen 

 i Viborg, i Tyskland vid Vogelwarte Rossitten och Vgw. Hel- 

 goland, i Ungern af Ornitologische Centrale i Budapest samt 

 i England af en del privatpersoner. Här i Sverige ha, så vidt 

 jag vet, inga andra märkningsförsök gjorts, än det i Lappland 

 1911 företagna med 76 st. Archibuteo lagopus, om hvilket med- 

 delande förut har ingått i denna tidskrift. 



Då emellertid försöken hittills hafva företagits utomlands 

 och resultaten däraf influtit i utländska fackskrifter (Journ. f. 

 Ornith.; Aquila; Dansk Ornithologisk Förenings Tidsskrift), torde 

 de till stor del hafva blifvit förbisedda af det stora flertalet af 

 våra biologiskt intresserade. Eftersom här i Sverige finnes 

 oändligt mycket att göra i denna riktning, vill jag i de följande 

 raderna ge en redogörelse för de märkningsförsök, som före- 

 tagits vid Vogelwarte Helgoland af d:r Hugo Weigold, samti- 

 digt som jag också vill påvisa, hur man drager sina konse- 

 kvenser ur dessa märkningsförsök. 



De fåglar, som blifvit föremål för d:r W:s uppmärksamhet, 

 äro framför allt strand- och sjöfåglar. Märkningarna påbörja- 

 des hösten 1909 och hafva sedan dess bedrifvits i allt större 

 skala. Dessutom har Vogelwarte Rossitten till Helgolands- 

 stationen fr. o. m. 1910 öfverlämnat bearbetningen af allt ma- 

 terial från Nordsjöområdet, så att årsberättelserna från Helgo- 



