242 FAUNA OCH FLORA 



Alla märkningsförsök med skrattmåsen (Lams ridibundus) 

 gjordes i Schleswig-Holstein. Dessa uppehöllo sig i sin hem- 

 trakt till i september. Redan förut finnas sporadiska fall af 

 vandringar (vinddrifningar?) näml. 1910 i juli ett fynd i Frank- 

 rike (kanalen) och den 16 aug. 1911 ett från Englands sydväst- 

 sida (ett för öfrigt alldeles enastående fall). Den 20 sept. 

 skjutes den sista i Holstein. Sedan börjar en mycket skarpt 

 utpräglad flyttning mot söder. I slutet af sept. äro de ännu 

 vanliga vid Ostfrisiska kusten för att sedan aftaga i antal. I 

 november och december anträffas de vid franska gränsen (2 

 fynd) och från början af november är det första fyndet vid 

 Portugals kust (Agneda, söder om Oporto). Och nu samlas 

 måsarna vid dessa kuster, som ett nytt fynd från Portugal och 

 ett norr därom i Spanien visa. Nu uppträda de emellertid 

 också på andra sidan af Pyreneiska halfön (-^/ n vid Valencia). 

 Hit komma de på Rhen-Rhönevägen, som bl. a. ett fynd från 

 den ^7i2 1911 vid Le Cailar, väster om Rhönemynningen ut- 

 visar. I samband härmed bör påpekas, att vid jämförelse med 

 material från Rossitten visar det sig, att de måsar, som draga 

 denna väg, följa Rhen till närheten af Basel och sedan dela sig. 

 En del flyga genom Burgundiska porten vid Belfort på Rhen- 

 Rhönekanalen till Doubs och nedför denna utmed Saöne till 

 Rhöne. En annan del följer Rhen till Aarmynningen, uppefter 

 Aar till Neuchatelersjön, däröfver till Genévesjön och så till 

 Rhöne. Måsarna på schleswigska kusten synas dock föredraga 

 vägen utefter Atlantkusten och förekomma i december talrikt 

 både vid Portugals och Frankrikes västkust. 



Ett särdeles intressant fall utgör en skrattmås, som den 

 30 januari 1911 fälldes vid Emden. Den hade som unge märkts 

 sommaren förut, och detta fynd visar, att de ungfåglar, som 

 sporadiskt öfvervintra vid tyska Nordsjökusten, troligen inte, 

 som man förut antagit, äro af nordisk härkomst, utan äro 

 fåglar, som kvarstannat på det område, där de utkläckts. 



Märkningsförsöken med tärnor (Sterna hirundo och ma- 

 crura) gåfvo under 1910 inget positivt resultat. Däremot voro 



