Om en Cantharis-larv med vinganlag. 



Af Ivar Träijårdli. 



Öfversikt öfver hittills kända fall af protheteli. 



:l)|f|lliurmff;-; 



cd protheteli menar man, som bekant, en för 

 tidig utveckling af vissa organ i ett stadium, 

 där de annars ej bruka uppträda. Det organ 

 hos insekterna, som det vanhgcn har varit 

 fråga om vid protheteli, är vingarna hos skal- 

 baggar och fjärilar, hvilka funnits utvecklade 

 i rudimentärt tillstånd hos larverna. 



År 1903 skref Professor H. J. Kolbe en sammanställning 

 af de fall af abnormiteter, som då observerats (1903). 



Det märkvärdigaste af dessa torde vara det, som redan 

 1764 observerades af den danske naturforskaren O. F. Möller 

 och beskrefs i hans »Fauna Fridrichsdaliana». Det var en fjäril, 

 Phalcena Noctua heteroclita Mull., som han ansåg vara en sär- 

 skild art på grund af dess märkvärdiga hufvud, men som 100 

 år senare af Werneburg påvisades vara en Liparis monacha. 

 Denna fjäril hade ett larvhufvud, hvars mundelar kunde röra 

 sig. I detta fall anser Kolbe, att abnormiteten var ett exempel 

 på regressiv fylogeni. 



Själf beskrifver Kolbe utförligt ett fall af motsatt art, för 

 hvilket han skapade termen protheteli. 



Det rörde sig om en larv af Lasiocampa pini, som hade 

 märkvärdigt långa och tjocka antenner, kraftigare ben samt 

 maxiller byggda olika mot hvad normala larver hafva. 



Fauna och Flora 1912. Haft. 5. 17 



