202 FAUNA OCH FLORA 



Låtom oss t. ex. betrakta deras kroppsform, huru mång- 

 skiftande är den ej. Somliga skalbaggar, för att taga ett exem- 

 pel, äro så trinda, att de knappast kunna gå, andra äro slanka 

 och långbenta, somliga äro platta som pannkakor för att kunna 

 tränga in under barken af träd, andra, som borra sig in i trä- 

 den, hafva formen af en gevärspatron, somliga ha långa vin- 

 gar, andra korta och återigen andra inga vingar alls o. s. v. 



Och betänk huru omväxlande deras föda är: trä, jord, 

 svamp, läder, ylle, papper, ruttnande ämnen, exkrement, för- 

 utom vanlig animal och växtföda. 



Lika anmärkningsvärd som deras växlande gestalt och 

 föda är deras tillpassningsförmåga till de mest olikartade för- 

 hållanden. Och man kan nästan säga, att alla de olika loka- 

 ler, där det är teoretiskt möjligt att existera, dessa äro faktiskt 

 tagna i anspråk af insekterna. De mera ursprungliga äro 

 bundna vid jordytan, där de springa omkring sökande sin 

 föda. Men många ha lärt sig att gräfva ned sig i jorden på 

 många olika sätt, andra göra gångar i träden, eller minera i 

 bladen, ja ej ens barrträdens smala barr gå fria för minerare, 

 andra lefva i kadaver, för att ej tala om dem, som borra sig 

 in i lefvande djur. 



Insekternas tillpassning till vattenlifvct. 



Somliga insekter hålla till på själfva vattenytan, så t. ex. 

 de s. k. skräddarna och de små poduriderna, andra simma näs- 

 tan beständigt i vattenytan med halfva kroppen ofvanför, halfva 

 under ytan, andra dyka ned under vattnet för att äta eller för 

 att gömma sig, men gå upp till vattenytan för att andas, and- 

 ra återigen äro så fulländade vattendjur, att de ej alls gå upp 

 till ytan, och ett fåtal har liksom våra dykare förmått att lösa 

 problemet att vistas under vattenytan och samtidigt genom 

 rör hålla sig i förbindelse med luften. 



Det som gör studiet af vatteninsekterna särskildt intres- 

 sant är de olika slag af tillpassningar till vattenlifvct som de 



