6 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 5. N:0 7. 



puppor, synes detta tyda på, att de öfvervintra i boet så- 

 som larver, följande vår vid inträdande värme bli till puppor, 

 och vid sommarens början genombryta sitt lerhölje och 

 framkomma som imagines. Det af Roman anträffade boet 

 skulle enligt detta antagande ha varit ett dylikt som vin- 

 terbostad för afkomman tjänande bo, som vid säsongens 

 början afbördade sina skyddslingar under fullbildad form. 

 Dessa båda data, fullväxta ur boet vid sommarens början 

 framkommande steklar och i medio af augusti i boet före- 

 kommande ej fullväxta larver, som ännu ej i medio af nov. 

 förvandlat sig kunna näppeligen tydas med annan förklaring. 



Som ofvan blifvit framhållet, är boet af O. oviventris 

 Wesm. tjockväggigt och ovanligt hårdt och starkt murad t. 

 Möjligen står detta i orsakssammanhang med afkommans 

 öfvervintring i detsamma. Hållpunkter för ett komparativt 

 stadium härutinnan med andra arter, som möjligen ha tvenne 

 årliga generationer med både sommar- och vinterbo eller 

 eventuellt endast sommarbo och som i likhet med de sociala 

 steklarne öfvervintra enstaka som befruktade honor saknas, 

 enär få och ofullständiga eller alls inga biologiska uppgifter 

 angående det stora flertalet svenska Odynerus-dbTter hittills 

 föreligga. 



Af det stora Odynerus-sVåktets 29 svenska arter känner 

 man bobyggnad och närmare lefnadsvanor blott för 11, och 

 för I, af dessa äro de föreliggande uppgifterna ej fullt säker- 

 ställda. Af intresse är att jämföra lefnadsvanorna hos de 

 olika undersläktenas representanter. Sålunda tyckas Haplo- 

 meriiÄ-arterna utmärkas af samma biologiska drag: De ha 

 af gjord förkärlek för vif veliar ver af släktet Phy tonomus, an- 

 vända lera som byggnadsmaterial och bygga i rör, antingen 

 uti preformerade sådana, t. ex. uti ihåliga eller märgfyllda 

 stjälkar {H. melanocephalus Gmel. H. Icevipes Shuck.) eller 

 ock i af dem själfva af lera uppförda dylika (H. reniformis 

 Gmel. H. spinipes L,). 



De enda i biologiskt afseende bekanta representanterna 

 för undersläktet Lionotus synas utgnaga sina bon uti trä och 

 som proviant använda vecklarlarver. 



De biologiskt kända representanterna för undersläktet 

 Odyner US (s. str.) använda som proviant cluysomelid-lsLYver och 

 bygga i trä eller vassrör, dem de afdela medelst mellanväggar 

 af lera uti flera kammare. {O. murarius L., O. hifasciatus L.). 



