2 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 5. N:0 8. 



manbragta materialet, har det visat sig att jag lyckats finna 

 12 nya representanter för vår fan na. Och med all säkerhet 

 skola kommande forskningar, särskildt inom våra nordligare 

 trakter ytterligare afsevärdt öka denna siffra. 



I det följande har jag för afsikt lämna en fullständig 

 öfversikt af hittills i vårt land funna copeognather. Dess- 

 förinnan torde det kanske vara lämpligt i korthet erinra om 

 den svenska copeognathforskningens historia. * 



Linné kände blott ett fåtal hithörande former, som han 

 inrangerade i sitt system under släktena Hemerohius och Ter- 

 mes. Uti Systema naturse (1758) omnämner han Hemerohius 

 sexpunctatus (= Psociis sexpwiciatus) samt Termes pulsatoriwn 

 (= Atropos pulsatoria), h vilka båda förut anförts i första upp- 

 lagan af Fauna suecia (1746). Vidare kände Linné Heme- 

 rohnis pedicularius och Termes faticidum (båda sannolikt ^ 

 Pterodela pedicularia) . 



Uti andra upplagan (1761) af Fauna suecica tillkommer 

 ytterligare en art, Hemerohius hipunctatus {^- Psocus hipunc- 

 tatus) samt uti Systema naturae, ed. XII (1768) Hemerohius 

 cruciatus (= Graphopsocus cruciatus). Uti samma verk ed. 

 1775 beskrifver och af bildar slutligen Linné Troctes divina- 

 torius (Mull.) under namn Termes pulsatorium. 



Af Linnés samtida behandlar D. Rolander i en upp- 

 sats i Vet. Ak. Handlingar 1754 »väggsmeden», Atropos pul- 

 satoria samt redogör Charles de Geer i Mém. pour servir 

 å FHist. Nat. T. VII, 1778 i ord och bild för »Termes ligna- 

 rium», antagligen lika med nyssnämnda art samt Troctes divi- 

 natorius, h vilka båda De Geer tydligen ansåg vara iden- 

 tiska. 



Först 45 år senare (1823) finna vi i litteraturen nya upp- 

 gifter om svenska copeognather. Det är i Analecta entomo- 

 logica af J. W. Dalman, som p. 98 ärterna Psocus vittatus 

 och alhoguttatiis beskrifvas. Den förra är identisk med C(Eci- 

 lius fuscopteriis Latr., den senare räknas numera till släktet 

 Peripsocus. Att Dalman hyste ganska stort intresse för dessa 

 små insekter framgår däraf att sedermera i Insecta lapponica 

 (1840) af J. W. Zetterstedt flere arter omnämnas med Dal- 

 manska namn, men »nomina nuda», ty beskrifningar hade 

 aldrig offentliggjorts. »Typerna» ha emellertid granskats af 

 Spångberg. 



