4 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BD 2. N:0 10. 



emellertid saken, om vi försöka fastställa, hvilka arter, som 

 afsetts med dessa olika namn. Äfven om vi, såsom naturligt 

 är, genast bortse från de former, som alldeles sakna species- 

 namn, skola vi finna, att endast några få af de återstående 

 till species bestämda formerna kunna identifieras, då art- 

 bestämningen, såsom väl allmänt är fallet med äldre be- 

 stämningar, grundats på rent yttre karaktärer, utan att man 

 ägt eller tagit kännedom om de olika formernas inre bygg- 

 nad. När vidare därtill kommer, att äldre författares af- 

 bildningar, utförda i obetydlig förstoring af originalet och 

 med äldre tiders relativt ofullkomnade reproduktionsmetoder, 

 ej ange ens dessa yttre karaktärer tillräckligt tydliga, måste 

 alla försök att använda äldre författares namn på de former, 

 man har under bearbetning, förefalla tröstlösa och ge osäkra 

 resultat, såvida man ej har tillgång till de originalexemplar, 

 som ligga till grund för artnamnen ifråga. 



Sedan E. O. Ulrich publicerat sina epokgörande uppslag 

 till ny systematik för de palgeozoiska bryozoerna, uppslag 

 grundade på kännedomen om bryozokoloniernas inre bygg- 

 nad, blef det klart, att man ej kan anse sig känna den syste- 

 matiska ställningen för någon bryozoform, förr än man me- 

 delst efter olika plan lagda tunna slipprof af kolonierna 

 fastställt dessas inre struktur och byggnad. Anse vi en sådan 

 kännedom om bryozoernas inre byggnad såsom grundvalen 

 för förståelsen och fastställandet af deras systematiska ställ- 

 ning, kunna vi tryggt påstå, att vi ej känna mera än föl- 

 jande fyra arter från Sveriges silur: Ptilodictya lanceolata 

 GoLDF., Phcenopora Lindströmi Ulr., Helopora Lindströmi 

 Ulr. och Isotrypa (? Tectulipora) Gotlandica Ulr. Af dessa 

 former har nämligen Ulrich förfärdigat en del slipprof, som 

 han beskrifver och afbildar i sitt stora arbete Palseozoic 

 Bryozoa, Geological Survey of Illinois, Vol. 8, 1890, och som, 

 äfven om beskrifningarna äro knapphändiga och figurerna i 

 dålig reproduktion, tillåta en fullt säker identifiering. 



För att kunna åstadkomma en naturlig gruppering af 

 våra svenska silurbryozoer och för att kunna ange några för 

 hvaxje art konstanta karaktärer och därigenom göra det möj- 

 ligt för kommande forskare att fullt bestämdt afgöra, hvad 

 jag förstått under de olika artnamnen, måste jag därföre 

 följa den af Nicholson och Ulrich inslagna vägen att me- 

 delst slipprof för mikroskopisk undersökning klarlägga for- 



