A. HENNIG, GOTLANDS SILUR-BRYOZOER, I. 5 



mernas inre byggnad. En sådan preparation är gifvetvis ett 

 minutiöst och tidsödande arbete, helst man af hvarje art 

 måste äf ven i lyckhgaste fall göra minst tre eller fyra i olika 

 plan lagda slipprof : ett vertikalsnitt i koloniens längdaxel, ett 

 tvärsnitt och ett eller i många fall två på olika djup lagda 

 tangent ialsnitt parallelt med koloniens yta. Härtill kommer, 

 att koloniens ytutseende och inre byggnad i många fall är 

 olika i olika partier; de äldre proximala delarne af kolonien 

 kunna få ett helt annat utseende och en helt annan inre 

 byggnad än de 3mgre, distala, och då måste naturligtvis 

 olika preparatserier framställas af olika delar på samma 

 koloni (jmfr t. ex. Phcenopora Lindströmi Ulr. här nedan). 



Angående prepareringsmetoder har jag ej mycket nytt 

 att tillägga till hvad som förut är bekant. För den första 

 orienteringen af snittet slipar jag kolonifragmentet på en 

 skarp, finkornig och hård sandsten med vatten samt glättar 

 slipytan på en hård bryns t en. Preparatet fästes med den 

 polerade snittytan mot objektglaset medelst kanadabalsam, 

 som härdas till full hårdhet. Denna sista omständig- 

 het är synnerligen viktig, då annars slitningar och för- 

 skjutningar med dessa åtföljande uppbristningar lätt eligen 

 göra preparatet sprickigt och odugligt. Preparatet, så upp- 

 fästadt, färdigslipas på sandstenen eller (i många fall bättre) 

 med slammad smärgel och vatten på en glasskifva samt 

 glättas på nyss nämnda brynsten. 



I allmänhet gör de gotländska silurbryozoernas bevarings- 

 sätt dem ganska lämpliga för en sådan preparation. Undan- 

 tag bilda de individer, som undergått en omvandling till kalcit, 

 h var vid ofta djurhusens egna väggar förträngts och ersatts 

 af sekundära kalcitkristaller så fullständigt, att man mera 

 anar än tydligt iakttager den ursprungliga byggnaden. Denna 

 kalcitomvandling försvårar också i sin mån preparationen, i 

 det den så omvandlade delen af fossilet lätt brister upp 

 och springer sönder i små kristallfragment. Också hos de 

 exemplar, hvilkas fossiliseringsmaterial utgöres af svafvelkis, 

 äro en del finare detaljer i byggnaden utplånade, hvadan ej 

 heller dessa erbjuda det allra bästa undersökningsmaterial. 



Hela det material, som ligger till grund för föreliggande 

 bearbetning af Gotlands silurbryozoer, tillhör Riksmuseets i 

 Stockholm Zoo-paleontologiska Af delning, och har arbetet ut- 

 förts på uppdrag af dess intendent samt med understöd af 



