A. HENNIG, GOTLANDS SILUR-BRYOZOER, I. 11 



hvilka finnas fastvuxna på större fossila lämningar från 

 samma lokaler, hvarifrån man känner hela, väl bevarade 

 exemplar af Phce.nopora Lindströmi. Från en' ofta oregelbun- 

 det utbredd, vid vuxen bas af ända till 5 cm. diameter höja 

 sig dessa till regelbundna, kraterhknande vallar af l—l mm. 

 höjd med samma ytutseende som de proximala delarne af 

 det fria zoariet af ifrågavarande species. I enstaka fall 

 kan man finna basalutbredningen försedd med i längsrader 

 liggande zooecialaperturer af den på det fria zoariet karak- 

 teristiska formen. Emellan två i samma rad liggande aper- 

 turer ser man stundom en eller ett par mikroporer. Van- 

 ligtvis saknas dock aperturer, och zoariets yta är försedd 

 endast med mikroporer af samma utseende och anordning, 

 som här nedan beskrifves för det fria zoariets sidoränder och 

 proximala partier. 



Olika delar af zoaiiet visa olika ytut seende. Den nor- 

 mala ytstrukturen träffas inom det mediana partiet af zoariets 

 distala delar (fig. 1). Zooecialaperturerna ligga här alterne- 

 rande i parallela längsrader, skilda af uppstående från aper- 

 turer fria lister. Aperturerna äro af elliptisk form, 0,2 mm. 

 långa och 0, 12 mm. breda; arean således 0,oi9 mm-. Vallen 

 emellan aperturerna i samma längsrad är ungefär af samma 

 bredd som aperturerna. Listernas emellan längsf årorna bredd 

 = 0,0 7 mm. Emellan hvarje två aperturer i samma längsrad 

 synas vanligen två i bredd med hvarandra liggande runda 

 mikroporer af ungefär 0,o.s.-) mm. diameter. Stundom ligga 

 ej blott två, utan tre, fyra, fem eller ända till nio mikroporer 

 af nyss beskrifvet utseende eller mera kantiga emellan två 

 aperturer. På det exemplar, Ulrich haft för sig vid upp- 

 ställandet såväl af arten Phcenovora LindstrÖ7ni som af öfriga 

 Phcenopora-sipeciei', synas endast två mikroporer hafva an- 

 träffats. 



Zoariets sidoränder (Tafl. 1, fig. 1) sakna aperturer och 

 ha endast mikroporei af nyss beskrifvet utseende, anordnade 

 uniserialt i långsgående af fina uppstående lister skilda fåror. 



Alldeles samma ytutseende som zoariets sidoränder visa 

 dess proximala fria partier och dess här ofvan omnämnda 

 inkrusterande, vårtliknande basalutbredningar ; äfven här sak- 

 nas yttre zooecialaperturer; längs stammen, stundom i en lång 

 spirallinje omkring densamma, löpa fina fåror, skilda af upp- 

 stående lister af fårornas bredd. I fårorna ser man en uni- 



