20 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BD 2. N:0 10. 



onen tunnare än i den vestibulära, gå dessa väggar först snedt uppåt, 

 sedan mera rakt utåt. Inga hemisepta synliga. 



Fig. 13, samma snitt som i fig. 12; '''^/j. 



Fig. 14, tvärsnitt; '''^li. Tillväxtstriorna inom mesothecans och zooe- 

 cialvallens midtlamell mycket tydliga. 



Denna mesotheca är i zoariets midtparti smalare än mot 

 flyglarne, där den stundom kan antaga en tjocklek af O, lo 

 mm., och där den tydligen antager samma genom öfverlag- 

 ring framkallade byggnad som zooecial vallen. 



Förekomst. Det ursprungliga originalexemplaret till denna 

 art beskrefs af Goldfuss från lösa block af öfversilurisk en- 

 crinitkalk funna vid Groningen. Sedermera är arten be- 

 skrifven från Wenlock och från ryska Östersjöprovinsernas 

 Lyckholm- och Borkholmskikt. I Sverige är den funnen myc- 

 ket allmän inom Gotlands öfversilur: Fårö (Kyrkviken, Däm- 

 bar, Alnäset, Ryssnäset, St. Hoburg, Länsa och Stranden N. 

 om Länsa), Fårösund, Svarfvarehuk, Bläse kanal, Hallshuk, 

 Hall, Bungenäs, Rute Stormyr, Kylei, Hidevik, stranden norr 

 om Länna, Slite, Boge (Tjelders), Bäl, Visby (Norderstrand, 

 Vattenfallet, Korpklint, Veskinde, Vibbleberget), Hejdeby, 

 Källunge myr, Stenkumla (Myrsjö kanal), Lokrume kanal, 

 FoUingbo (Jakobsburg), Bara backe, Kräklingbo och Ham- 

 mars Djupvik, Östergarn, Eskelhem, Klinte, Fröjel (tegel- 

 bruket), Fröjels och Eksta Djupvik, Linde (Kälders stenbrott). 

 Lau kanal, Hemse, Habblingbo kanal, Grötlingbo (Kattlunds, 

 Gansviken), Näs (Näsudd), Bursvik, Bursvikshamn, Vam- 

 lingbo (Grumpviken, Snäckviken, stranden nedanför Simp- 

 manna). 



Ptilodictya triangularis n. sp. 



Taf]. 1, fig. 3; Tafl. 2, fig. 3; textfigg. 15—18. 



Zoariets proximala parti utgöres af en konisk ledknapp; 

 från denna fortsätter det sig uppåt i ett i tvärsnitt rundt skaft, 

 hvilket i sin tur så småningom utbreder sig till en triangulär 

 \,b mm. tjock skifva. Största uppmätta höjden (på ett vis- 

 serligen ej fullständigt exemplar) 70 mm. — med en bredd af 

 20 mm., ett annat exemplar visade samma bredd, 20 mm., 

 vid en höjd af 35 mm. Skaftet är ej skarpt af satt mot skif- 

 van, utan öfvergå i densamma; längden af det parti, som 

 kunde förtjäna namnet skaft, är olika hos olika zoarier 

 (Tafl. 1, fig. 3 och Tafl. 2 fig. 3). 



Aperturerna vanligen af rektangulär, något afrundad form 

 äro 0,3 mm. långa och O, i4 mm. breda; arean således 0, 042 



