A. HENNIG, GOTLANDS SILUR-BRYOZOER, I. 25 



är direkt sammanhängande med den inkrusterande basala 

 utbredningen, under det zoarium hos den sistnämnda famil- 

 jens ledar mot den fastvuxna delen af zoariet. Primärzooe- 

 ciernas anordning är olika hos de nämnda familjerna: hos 

 Rhinidictyonidce gå sidopartiernas zooecialrader parallelt med 

 hos Ptilodictyonidce i vinkel mot de mediana zooecialraderna. 

 Anordningen af väfnaderna i mesothecan och zooecialväggarne 

 är hos Rhinidictyonidce omvänd mot den hos Ptilodictyonidce; 

 hos Rhiyiidictyonidce den cellikulära lamellen i midten, om- 

 sluten af fintrådiga kalcitlameller, hos Ptilodictyonidce den 

 fintrådiga kalcitlamellen i midten, omsluten af cellikulära väf- 

 nadselement. 



Gen. Pachydictya Ulrich, 1882. 



Zoarier greniga, sammansatta af tunna, hifoliata och diko- 

 tomerande grenxi7' med sidoränder utan aperturer. Primärzooecia 

 ovala eller hexagonala med tunna väggar. Vallen mellan vesti- 

 hula tjock. Aj)erturerna ellipiiska i raka eller slingrande längs- 

 rader, med ringlikt peristom. Zoariets yta med slingrande lister 

 och fåror; i dessa sistnämnda små cellikulärporer. Diafragmer 

 och vesikulär väfnad vanliga. 



Pachydictya Holmi n. sp. 



Tafl. 1, fig. 4; textfigg. 22—32. 



Zoarierna bilda små tillplattade dikotomt förgrenade 

 stammar, som, fastade vid sitt underlag medelst en oregel-" 

 bunden basalut bredning, höjde sig öfver denna till åtminstone 

 35 mm. höjd. Grenarnes sidoränder äro tunna, nästan skarpa 

 och sträckta samt åtminstone bitvis parallella med hvar- 

 andra. Stundom kan man iakttaga en sammansmältning af 

 olika grenars sidoränder, hvarvid bildas ett fönstradt zoarium. 

 Grenarnes bredd kan gå till 5 mm., deras tjocklek till 2 mm. 



Den vid underlaget fastvuxna basala utbredningen lik- 

 som också de nedre delarne af det fria zoariet är strierad af 

 fina subparallela och tätt liggande fåror, i hvilka sjnias en 

 del porfcrmade öppningar; endast undantagsvis träffas här 

 en zooecialapertur. I somliga fall äro de basala partierna af 

 zoariet alldeles täta, utan strior och porer. 



Zoariets här ofvan omnämnda sidoränder visa samma 

 utseende som dess basala partier, de sakna aperturer, visa 

 sig fint strierad e af snedt nedåt och utåt förlöpande fåror 



