26 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BD 2. NIO 10. 



(fig. 22) med små cellikulära porer; af fårorna komma 10 på 

 en bredd af 0,4 mm. 



Det mediana partiet af zoariets grenar visar (Tafl. 1, fig. 4; 

 textfig. 23) ovala i alternerande längsrader liggande aper- 

 turer af 0,4 mm. längd och 0,2 mm. bredd; deras ytinnehåll 

 således — 0,0 6 3 mm". Hvarje apertur omgifves af en rundt 

 om jämnbred peristomalring af O, o. 5 mm. bredd. De i samma 

 längsrad Hggande aperturerna äro skilda från hvarandra af 

 ett ungefär 0,i5 — 0, 2 o mm. bredt sclerenchymparti. Emellan 

 längsraderna har sclerenchymmassan en bredd af högst 0, 12 

 mm. Aperturerna på zoariets sidopartier, vid sidoränderna 

 {fig. 22), äro mindre än de i midten, deras peristom är sam- 

 tidigt bredare än dessas. 



Emellan aperturerna slingra sig fina rundade lister, skilda 

 af likaledes fina fåror; deras förlopp framgår tydligt af figg. 

 22 och 23. I fårorna synes en rad af små runda cellikulära 

 porer, af hvilka ungefär 25 stycken gå på hvarje millimeters 

 längd af fåran. 



Tangentialsnitt invid mesothecan (figg. 24, 25 och 26). 

 Djupast nere synes den af parallelt med zoariets längdaxel 

 liggande rör sammansatta mesothecan; dessa »mediantubuli» 

 (Ulrich) visa emellertid ej samma lumen genom hela sin 

 längd, utan ha tätt liggande förträngningar och få härigenom 

 en moniliform byggnad. På 1 mm. bredd af mesothecan gå 

 ungefär 35 stycken rör, skilda från hvarandra af kompakta 

 'mellanrum af rörens egen bredd; hvarje rör är således ej 

 mera än 0,oi4 m. i diameter. 



Mot zoariets sida (fig. 26) böja mesothecans rör sig utåt, så 

 att de till slut stå vinkelrätt mot sidorandens yttre gränslinje. 



På mesothecan synas (fig. 25) små, tunna upphöjningar, 

 omslutande ovala eller hexagonala partier, de primära zooe- 

 cierna, begränsade af tunna zooecialväggar, som här samman- 

 sättas af ytterligt små blåsor af ungefär 0,oi4 mm. diameter. 

 Primärzooeciernas längd 0,6 mm., deras bredd 0,3.5 mm., hva- 

 dan deras area blir =:= 0,i6 mm.^, således betydligt större än 

 aperturernas area, 0,06 3 mm^. Zooecialarean öfvertväras af 

 uppstående tunna diafragmer, bildade af samma slags små 

 cellikler som zooecial väggarne. Redan på detta stadium fin- 

 nes en peristomalring åtminstone i primärzooeciets distala del. 



Vertikalsnittet (fig. 27) visar byggnaden af den nedre 

 från aperturer så god t som fria delen af zoariet. Längs snit- 



